Справа №265/8740/17
Провадження №2/265/490/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретарів Єфрємовій О.В., Розсоха І.О.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є його сином. Після його розлучення з відповідачкою ОСОБА_3, їх син ОСОБА_4 деякий час проживав з матірю. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 квітня 2017 року було визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 С того часу дитина проживає разом з ним і знаходиться на його повному утриманні. Під час проживання неповнолітнього разом з матірю, позивач за рішенням суду сплачував відповідачці аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку на утримання свого сина. На даний час стягнення з нього аліментів припинено за заявою відповідачки ОСОБА_3 Син, ОСОБА_4, має поганий стан здоровя, постійно потребує додаткових зусиль (обстеження, ліки) щодо підтримання його стану здоровя. Відповідачка в добровільному порядку не бажає брати участь в утриманні сина. Оскільки неповнолітній син ОСОБА_4 вже тривалий час проживає разом з ним, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку.

Відповідачка ОСОБА_3С, та її представник адвокат ОСОБА_1П, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначали, що дійсно, за рішенням суду неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 Однак відповідачка працює в тій школі де навчається її син, а тому постійно слідкує за його харчуванням, в вересні та жовтні 2017 року повністю оплатила харчування дитини в шкільній їдальні. Також пояснила, що майже кожні вихідні, її син приходить до неї. Вона слідкує за його одягом, у разі необхідності пере його та прасує. Навидь купила для сина ноутбук, але до батька його не віддає. Вважає вимоги позивача не обґрунтованими, оскільки їх син має не стійку психіку, тому він після конфлікту з батьком, може змінити своє місце проживання та прийти проживати до неї. Також вважає, що не можливо стягнути з неї аліменти, оскільки вони вже стягнуті з позивача за рішенням суду, а тому виникне подвійне стягнення. Також вважає необґрунтованим розмір аліментів. Пояснила, що позивач працює, отримує заробітну плату, що в рази перевищує її заробітну плату, обґрунтування такого великого розміру аліментів не надано. Просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Свідоцтвом про народження, виданого 24 листопада 2005 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області, підтверджено факт народження ОСОБА_4, 16 листопада 2005 року. Батьками записано ОСОБА_2, ОСОБА_3. ( а.с.3)

Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду мста Маріуполя Донецької області від 5 червня 2012 року. ( а.с.6)

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 травня 2012 року, с Левчук Сергія Григоровича на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 1 травня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ( а.с.28)

Довідкою Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецький області № 14.1-59/9016 від 25 вересня 2017 року, підтверджено факт припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 за заявою стягувача. ( а.с.17)

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 квітня 2017 року , залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 7 червня 2017 року, визначене місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 за місцем його реєстраціє та фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2. ( а.с.8-12)

Актом ОСББ «Олімп 279» від 11 грудня 2017 року підтверджено факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.7)

Таким чином судом встановлено і підтверджено доказами факт спільного проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3- 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3- 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

В судовому засіданні відповідачка заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснювала що вона добровільно надавала матеріальну допомогу на утримання сина, яка виразилася у сплаті за харчування в шкільній їдальні, покупки ноутбука та купівлі деяких ліків, придбання яких вона не може підтвердити документально.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Відповідно ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично відноситься до заперечень відповідачки, оскільки матеріальне утримання дитини повинно мати регулярний характер. Відповідачкою дійсно було надано довідку з ЗОШ № 41 від 3 січня 2018 року про сплату нею за харчування в вересні жовтні 2017 року суми 240 гривень. ( а.с.26) Але зазначена довідка підтверджує лише одноразову матеріальну допомогу, і ніяк не підтверджує її регулярного надання

Належних і допустимих доказів добровільної сплати відповідачкою грошей на утримання сина суду надано не було, а тому враховуючи те, що батьки зобовьязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а також те, що відповідачка такої допомоги позивачу у добровільному порядку не надає, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини.

Сттатею 191 ч.1 СК України визначено час, з якого присуджуються аліменти на дитину. За змістом цієї статті аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач ОСОБА_3Г, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини, мотивуючи свої вимоги необхідністю докладати додаткові зусилля для підтримання здоровя дитини. Належного підтвердження несення позивачем додаткових витрат на утримання дитини суду надано не було.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.182 СК України, а також той факт, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, перебуває на його утриманні, враховуючи матеріальне становище сторін, а саме що відповідачка ОСОБА_3С, працює, отримує стабільну заробітну плату, відомостей щодо наявності у неї інших дітей, або непрацездатних осіб суду надано не було, суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Підтвердження наявності додаткових витрат, які б могли збільшити розмір аліментів суду надано не було.

На підставі ст.ст. 180, 182 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76,78, 81, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, працюючої в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», кухарем, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи утримання з 12 грудня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, працюючої в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», кухарем, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 16 лютого 2018 року.

Суддя ______________________ Шиян В.В.