Справа № 214/5224/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2018 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лєбєдєвої А.В.,

позивача за первісним позовом,

відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1

представника позивача за

первісним позовом, представника

відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом,

позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

представника відповідача за

первісним позовом, представника позивача

за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

представника третьої особи - Іванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/5224/16 за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, з якого вбачається, що 22 червня 2002 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено шлюб. В шлюбі народилася дитина - син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08 жовтня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Фактично шлюбні відносини були припинені в 2005 році. З цього року відповідач не приймає участі у вихованні сина, не спілкується взагалі. Позивач постійно проживає з сином в будинку свого батька за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач має значну заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_8. Дії відповідача призвели до того, що він став для дитини чужою людиною. За таких обставин формальне збереження батьківського зв'язку сина з відповідачем є недоцільним, та таким, що суперечить інтересам дитини. Потреба у припиненні юридичного зв'язку відповідача з сином обумовлена й тим, що існує безліч ситуацій, коли законодавство вимагає отримання згоди батька для вчинення певних дій, як-то виїзд з дитиною за кордон, реєстрація місця проживання дитини та ін. Позивач ніколи не створювала перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. На підставі вищевикладеного представник позивача просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина - ОСОБА_7.

Відповідач по справі за первісним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, в обґрунтування якого зазначив, що фактично з моменту розлучення у позивача за зустрічним позовом та відповідача почалися непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина, та його відвідування. Відповідачем за зустрічним позовом та її родичами створювалися штучні перешкоди під час спілкування з сином. Всі спроби з моменту розлучення нормальним мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач за зустрічним позовом перешкоджає його вільному спілкуванню сином, не бажає його присутності поруч з дитиною. 18.02.2010 року Головою Софіївської районної адміністрації винесено письмове розпорядження про його участь у вихованні сина, однак відповідач не приймає до уваги та не виконує вказане розпорядження, просто ігнорує його. Позивач за зустрічним позовом любить свого сина, тому хоче особисто з ним спілкуватися. В зв'язку з чим був змушений завернутися до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких осіб щомісячно 2-гої та 4-ої суботи з 09.00 год. суботи до 10.00 год. неділі з ночівлею сина за місцем проживання батька; безперешкодне проведення літнього відпочинку із сином без участі відповідача у літній період часу строком на 45 діб; безперешкодна участь батька у спільному святкуванні дня народження сина - 07 листопада кожного року (з можливою участю інших осіб) та національних свят Республіки Азербайджан, а також зобов'язати ОСОБА_1, надавати йому негайну точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування сина у разі настання таких змін та обставин.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою - ОСОБА_1, у судовому засіданні просила позов задовольнити підстав зазначених у позовній заяві та задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити суд його зустрічний позов. Пояснив, що дійсно є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, він синові допомагає, приїздить до нього до школи. Привозить одяг, продукти харчування, гроші. Купив синові планшет, футбольний м'яч, шахи. Намагався мирним шляхом врегулювати конфлікт, який виник з колишньою дружиною. Тесть сказав що, дочка йому заборонила дозволяти побачення з сином у них вдома. В дім де проживає його дитина він зайти не може, хоча неодноразово намагався. Вимушений приходити до дитини до школи, навідує декілька разів на місяць. Зараз його дитина проживає з тестем, сама позивачка знаходиться за кордоном. З 2005 року по 2011 рік вони проживали з колишньою дружиною та дитиною разом. Дитина ходила в дитячий садок, він його забирав. В 2014 році було стягнуто з нього на утримання сина аліменти. Дійсно є заборгованість по сплаті аліментів, він просто не бажає платити гроші відповідачці, вважає, що вона їх витратить не на дитину. Він сам забезпечує дитину всім необхідним. Витрачає на дитину в місяць 800-1500 гривень. В шкільному житті дитини приймає участь. Ходить на батьківські збори. Колишня дружина просто забороняє йому бачитися з дитиною, навіть викликала міліцію. Звертався в орган опіки, щоб йому визначили час побачень з сином, проте йому і досі не дають бачитися з дитиною.

Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити зустрічний позов його довірителя. Посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові.

Представник третьої особи Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - Іванова О.В. в судовому засіданні пояснила, що заперечує проти первісного позову, щодо вирішення зустрічного позову покладалася на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, пояснив, що він є рідним дідусем ОСОБА_11. На даний час дитина проживає з ним. Мати знаходиться за кордоном, працює. Кожного разу коли приходить ОСОБА_11 Ісмаіл дитина ховається, бо боїться його. Після народження дитини відповідач проживав з сім'єю місяць - два. Дитині було три роки, коли він мирив батьків останній раз. Потім з'явився коли дитина пішла в третій клас. ОСОБА_10 проходив до них до дому, приносив речі для дитини, проте всі вони були вже замалі. Гроші на утримання дитини дочці відповідач не дає, за весь час дав два рази по 50 гривень. Дитина батька боїться, ОСОБА_11 сидить як «зомбі» коли батько приходить. Дочка категорично проти побачень батька з сином. Коли приходить позивач, вони викликають поліцію. ОСОБА_10 приходить до школи, до дому також приходить, проте він його не пускає. Сам онук просив його не дозволяти бачитися з батьком. Що ОСОБА_10 приносив сину до школи, в школі і залишилося, м'яч, шахи. ОСОБА_10 постійно б'є в присутності дитини свою колишню дружину, от дитина його і боїться.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_7 в присутності педагога - ОСОБА_13 та представника служби у справах дітей - Іванової О.В., за відсутності ОСОБА_10, суду пояснив, що він ходить до 6-го класу школи у с. Запорізьке. Батько з ними не живе. Всім необхідним його забезпечує мама та дідусь. Мама з татом не спілкуються. Час, коли з ними проживав батько він не пам'ятає, він не приходить та не телефонує. Зараз він живе з дідусем, бабою ОСОБА_4, мама поїхала на заробітки. З батьком він не бажає спілкуватись, не вважає його родичем та боїться його. На батько ображений через те, що він багато років не приходив. Одного разу батько прийшов, приніс речі, які були на нього малі та батько заставляв їх одягати, тягнув його при директорові за руку. Приніс йому м'яч та шахи, але виявилось що це для школи. Казав, що купив для нього планшет, що треба поставити на нього пльонку та пішов. В 6-мі класі батько не приходив. Приходив минулого року, вчинив сварку в школі через що йому соромно. Також, коли він навчався у п'ятому класі, батько приходив до них додому, хотів зайти та вони не хотіли та не пустили його, батько сварився, бив у ворота. Раніше він чекав дзвінка від батька та він не дзвонив, до 4го класу зовсім не з'являвся, йому бувало прикро, що тато не поруч. Зараз він вже дорослий, бачитись із батьком не бажає, не любить його та боїться лишатись з ним наодинці.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13, суду пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_7, в її присутності останнього допитали, тиску на дитину не вчиняли, пояснення ОСОБА_7 давав добровільно у невимушеній обстановці. Також додала, що дитина охайна, добросовісна, має все необхідне для навчання приладдя, товариський та активний, не схильний до оману, любить справедливість. В її класі ОСОБА_7 навчається один навчальний рік - з 2016 по 2017. За цей час батька дитини бачила один раз, прийшов на батьківські збори та вчинив скандал. Втрутились вчителі. В житті дитини та школи батько участі не приймає. З ОСОБА_7 неодноразово проводились бесіди, він категорично відмовляється спілкуватись із батьком, інколи згадує про батька, проте у нього до батька обіди, претензії. Для дитини батько нічого не передавав, знає, що давав шахи та м'яч. По телефону вона спілкується з мамою ОСОБА_7, частіше з дідусем та бабусею. ОСОБА_8 ніколи не просила обмежувати побачення сина з батьком.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона живе із дідусем ОСОБА_7 - ОСОБА_12 у цивільному шлюбі, живуть в одній хаті. ОСОБА_8 також з ними живе, ОСОБА_1 поїхала до Польші на заробітки. ОСОБА_8 вона знає із вересня 2014 року. Батько ОСОБА_8 ходить до школи, носить речі. Якось приніс планшет та сказав, що треба на нього наклеїти пльонку та забрав його. ОСОБА_8 панічно боїться батька, не проявляє бажання бачитись із ним, навіть втік зі школи коли батько прийшов туди щоб з ним не бачитись. Одного разу ОСОБА_10 прийшов на батьківські збори до школи, там почав грубіянити, ображати. У травні - червні вони звертались до поліції, оскільки ОСОБА_10 їй погрожував. До них приходили з опіки, перевіряли умови проживання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15, суду пояснила, що ОСОБА_22 їх зять, вони до нього ставились добре. Вона живе у дідуся в його будинку, перебуває на забезпеченні мами та дідуся. Перші 2-3 роки жили разом. ОСОБА_8 боїться батька, хоче іншого, хорошого. Батько сина матеріально не забезпечує. Сестра втекла від нього без речей, ночью на мороз з малолітньою дитиною, він навіть не дав забрати дитячі речі. ОСОБА_10 часто підіймав руку на сестру, через ці драки ОСОБА_7 пізно почав говорити. Дитині нічого не купує, одного разу привіз планшет, показав та забрав його. Вона перешкоджає побаченням ОСОБА_10 із сином.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_15, ОСОБА_16 то її племінник. За одинадцять років ОСОБА_10 майже не жили разом. ОСОБА_8 панічно боїться батька. Вона у племінника «самая любимая тетя», він їй цілком довіряє, категорично не бажає бачитись із батьком. Батько в житті дитини участі не приймає, приніс показав ОСОБА_16, що дарує йому планшет, сказав, що заклеїть шльонкою та принесе, але так і не приніс. На очах дитини бив її сестру, вигнав її. Приходив до них скандалити, вона із ОСОБА_15 зверталась до Саксаганського РВ, заяву від них не приймали. Вона часто бачиться із ОСОБА_16, 2,5 тижня жили у неї. Дитина не проводила літніх відпусток із батьком, колись давно їздили до Криму. 2015-2016 роки ОСОБА_10 не намагався відновити стосунки із сином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він є знайомим ОСОБА_10, той живе на АДРЕСА_2. Коли ОСОБА_10 жив з дружиною він у них не був ні разу. Як звати сина та коли він народився він не пам'ятає. Сина у ОСОБА_10 ніколи не бачив. Знає, що з дружиною були скандали, до сина ОСОБА_10 відноситься добре, не відмовлявся від нього. Він кілька разів на власному автомобілі підвозив ОСОБА_10 до села, возили передачки дитині, бачив якісь дитячі речі - штани, кофти. Підвозив ОСОБА_10 кілька разів, спілкувався із директором школи у селі. Чи забезпечує ОСОБА_10 матеріально дитину, він знає лише з його слів, каже що помагає сину.

Дослідивши матеріали справи, судом визначено правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьками останнього є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 розірвано, про що Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 08.10.2008 року зроблено відповідний запис № 471 (а.с. 11).

19.02.2014 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення яким з ОСОБА_10 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_7 у розмірі 700,00 грн. Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2014 року залишено без змін (а.с. 6-,7, 8-9, 79).

Відповідно довідки № 08-54/866 від 23.12.2014р. заборгованість ОСОБА_10 по аліментам, станом на 01.12.2014 року складає 7203,22 грн. (а.с. 13). Різом з тим, згідно розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Саксаганського ВДВС, заборгованість АДРЕСА_3 по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року складає 27300,00 грн. (а.с. 81-82).

Відповідно довідки № 201 від 25.11.2014р., виданої виконкомом Запорізької сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 разом із сином - ОСОБА_7 з 2006 року по дату видачі довідки проживають без реєстрації в будинку, який належить її батькові ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4

На даний час ОСОБА_1 працює за кордоном, а саме у Республіці Польща, що підтверджується дозволом на роботу (а.с. 26,27-29).

Згідно висновку про результати розгляду телефонного повідомлення ОСОБА_1 від 17.01.2014р. остання зверталась до Софіївського РВ телефоном з приводу намагання ОСОБА_10 без її дозволу порозмовляти з їх спільним сином - ОСОБА_7 в приміщенні Запорізької ЗОШ (а.с. 48).

Згідно листа Софіївської райдержадміністрації № 317/32-14 від 16.10.2014р., розглянуто звернення ОСОБА_10, класним керівником проведено відповідну роботу щодо залучення ОСОБА_7 до занять. Останній з 08.10.2014 року відвідує школу (а.с. 51).

Відповідно довідки-інформації від 18.02.2016 року наданої директором Запорізької ЗОШ Г.М. Хоружевським, ОСОБА_7 навчається в 4 класі вказаної школи, В 2015-2016 навчальному році вихованням ОСОБА_7 займався переважно дідусь, мати дитини працює у м. Кривий Ріг, батько - постійно цікавиться навчанням сина, протягом 2015-2016 року неодноразово відвідував школу, постійно телефонував директору та класному керівникові. Привозив сину подарунки, надавав допомогу школі. По приїзді до школи не завжди зустрічався із сином, оскільки мати та її родичі перешкоджають зустрічам (а.с. 52).

Згідно відповіді Поштамт-ЦПЗ №2 від 26.08.2015р. грошові переводи ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_1 повертались відправнику (а.с. 53,102).

Згідно висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1654 від 01.06.2007р., тілесні ушкодження ОСОБА_12, з його слів отримані внаслідок побиття ОСОБА_10 01.06.2007р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 77).

Згідно акту судово-медичного дослідження (обстеження) №59 від 11.11.2009, тілесні ушкодження ОСОБА_19, зі її слів отримані внаслідок побиття зятєм, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 78).

Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради надано висновок № 10/36-1759 від 03.05.2017р., відповідно до якого вважається недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_10 у відношенні малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83-84).

Також, згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.04.2017 року № 146, комісія з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_10 у відношенні до малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 122).

Згідно довідки №339 від 17.01.2017р. місце проживання ОСОБА_7 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_9 з 26.12.2005 року (а.с. 95).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.08.2016 р. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, санітарний стан житлового приміщення задовільний. В будинку прибрано, дитина проживає в окремій кімнаті, забезпечена всім необхідним (а.с. 96).

Відповідно довідки №18 від 19.01.2017 року ОСОБА_7 навчається у Запорізької філії Софіївської опорно загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з 2012 року (а.с. 99).

Згідно характеристик, наданої директором Запорізької ЗОШ Хоружевським Г.М., ОСОБА_7 характеризується як старанний, відповідальний, правдивий учень, на уроках активний, допомагає товаришам. Мати - ОСОБА_1, відвідувала школу під час навчання, була членом батьківського комітету, завдяки турботам матері ОСОБА_8 забезпечений всім необхідним. У вихованні активну участь приймає дідусь, відвідує школу, цікавиться станом навчання. Батько учня - ОСОБА_10 з сім'єю не проживає, але цікавиться навчанням сина, неодноразово відвідував школу, але в більшості випадків зустрітись із сином не вдавалось, постійно телефонує директорові та класному керівникові (а.с. 97).

Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5, санітарно-гігієнічні умови задовільні, для проживання та належного виховання ОСОБА_7 батьком створені не всі умови, але для проживання житло придатно. В оселі чисто, сторонні запахи відсутні (а.с. 98,124).

24.09.2012 року ОСОБА_1 зверталась до Софіївського РВ з письмовою завою про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за ст. 296 КК України, проте їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи про що надано відповідну постанову від 04.10.2012 року (а.с. 101). Крім того, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з питання притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності (а.с. 120, 121).

Розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації №63-р від 18.02.2010р. визначено участь у вихованні малолітнього ОСОБА_7 та порядок побачення з дитиною батька ОСОБА_10 щосуботи з 09.00 до 12.00 год. в присутності матері дитини ОСОБА_1 (а.с. 123).

Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову та в задоволенні зустрічного позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він :

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батька, так і для дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Так, судом на підставі акту про обстеження житлово-побутових умов від 04.04.2017року, встановлено, що адресою проживання ОСОБА_10 створенні хоча й не всі умови для проживання та належного виховання малолітнього ОСОБА_7, проте, в квартирі підключені всі енергоносії, житло умебльоване, мається одяг та взуття для хлопчика 10-12 років на різні погодні умови, персональний комп'ютер (а.с. 98).

Крім того, згідно довідок, характеристик наданих директором Запорізької ЗОШ (а.с.52,97,99), батько ОСОБА_7, цікавиться навчанням сина, постійно телефонує директорові школи та класному керівникові, цікавиться станом навчання та поведінки дитини, приїздить до школи, що свідчить про небайдужість ОСОБА_10 до життя сина та вживання останнім всіх заходів для участі у житті та вихованні дитини.

Крім того, згідно пояснень свідка ОСОБА_17, встановлено, що ОСОБА_10 кілька разів їздив до сина, возив йому дитячі речі. Твердження свідка підтверджуються матеріалами справи, а саме довідками зі школи, а також узгоджуються з показами свідків допитаних у судовому засіданні - ОСОБА_12, неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Про відсутність підстав позбавлення ОСОБА_10 батьківських праві відносно ОСОБА_7 свідчать також висновок служби у справах дітей №10/36-1759 від 03.05.2017р., рішення комісії з питань захисту прав дитини № 146 від 18.04.2017 року (а.с. 83,122), відповідно до яких вважається недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_10 у відношенні до малолітнього ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт нехтування ОСОБА_10 виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сину - ОСОБА_7, оскільки останнім вчинялись дії щодо підтримання стосунків із сином, вживались заходи для участі у житті та вихованні дитини. Крім того, ОСОБА_10 сплачував аліменти на утримання сина, однак відповідно до відповіді поштампу грошові переводи на ім'я ОСОБА_1 поверталися відправнику, тобто ОСОБА_10. Таким чином, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень принципу 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).

Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до ч.3 ст.157 СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Так, згідно розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №63-р від 18.02.2010р., визначено участь у вихованні малолітнього ОСОБА_7 та порядок побачень з дитиною батька ОСОБА_10 щосуботи з 9.00 до 12.00 в присутності матері дитини ОСОБА_1 (а.с. 123).

Суд вважає, що визначений порядок не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає інтересам дитини, натомість суд не вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, запропонований позивачем за зустрічним позовом в позовній заяві спосіб спілкування з дитиною та її виховання, оскільки він значно впливатиме на сталий спосіб життя дитини та охоронювані законом інтереси відповідачки. Визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо обов'язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дитини, особливості його розвитку, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги за зустрічною позовною заявою в частині зобов'язання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_10 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною за участі дідуся дитини ОСОБА_12 щомісячно кожної 4-ї суботи з 09.00 год. суботи до 15.00 год.

Позовну вимогу зустрічної позовної заяви щодо зобов'язання ОСОБА_1, надавати позивачеві негайну точну інформацію щодо фактичного місця проживання, навчання, перебування сина у разі настання таких змін та обставин, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, зокрема, вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Позовні вимоги, щодо захисту права, яке могло б виникнути у майбутньому і щодо якого невідомо, чи виникло б таке право, не можуть бути задоволені судом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні вимог за первісною позовною заявою, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. суд залишає за позивачем за первісною позовною заявою.

У зв'язку із частковим задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за зустрічним позовом у розмірі 160,00 грн.

Керуючись ст.ст.3,10,12,13,76,77,81,141,259,260,263-265ЦПК України, ст.ст.141, 150, 153, 157, 159, 164 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, суд, -

ВИРІШИВ:

У первісному позові ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_6 який діє в інтересах ОСОБА_1 (АДРЕСА_7) до ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_8) про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. В.Великого, 32) - відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_8) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_7) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. В.Великого, 32) - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження шляхом безперешкодних зустрічей з дитиною за участі дідуся дитини ОСОБА_12 щомісячно кожної 4-ї суботи з 09.00 год. суботи до 15.00 год..

У задоволенні решти позовних вимог зустрічної позовної заяви - відмовити.

Судові витрати за первісною позовною заявою залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за зустрічною позовною заявою у розмірі 160 (сто шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2018 року.

Суддя Н.В.Чернова