Справа № 461/1219/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/4170/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» - Цьвока Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон», третя особа ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 18234 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 12 копійок. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» на користь держави 640 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди судом не було враховано, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, судом не враховано, що позивач позбавлена можливості моральної підтримки і спілкування з матір'ю. вказує на те, що судом не було враховано, що позивач з матір'ю були дуже близькими, щоденно спілкувалися, інших рідних у неї не залишилося. Крім цього, зазначає, що рішення є незаконним в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 10723,75 грн. матеріальної шкоди, адже нею було витрачено і не відшкодовано відповідачами витрати на поховання (1400грн.), одяг (300грн.), морг і перевезення (950грн.), поминки (3048,50грн., 2570,45грн., 2454,80 грн.), разом - 10723,75 грн. Також, зазначає, що суд незаконно відмовив у стягненні з страхової компанії 2850,12 грн.

В судове засідання, позивач, представник відповідача ТзОВ «ЕФЕ бетон» та третя особа ОСОБА_8 не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси позивача у судовому засіданні захищав представник, а від третьої особи ОСОБА_8 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Клопотання представника відповідача ТзОВ «ЕФЕ бетон» про відкладення розгляду справи з підстав участі представника при проведенні невідкладених слідчих дій за межами міста Львова, колегія суддів вважала необґрунтованим, оскільки по-перше жодних доказів участі представника при проведенні певних слідчих дій, часу проведення таких, пріоритетність таких по відношенню до розгляду даної справи суду представлено не було; крім цього, судом враховано і те, що дату та час розгляду справи було призначено заздалегідь, про що були повідомлені учасники розгляду справи, зокрема, і представник відповідача ТзОВ «ЕФЕ бетон» (а саме 31.10.2017 року (розписка а.с. 248) та жодних даних про неможливість відповідача, навіть у випадку неможливості участі у розгляді справи його представника ОСОБА_10 забезпечити участь іншого представника, шляхом укладення із таким угоди чи договору, - суду не надано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, представника відповідача ПрАТ «СК «АХА Страхування» в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, посилаючись, зокрема, на ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", правову позицію, викладену в ухвалі Верховного суду України від 29.09.2010 р. по справі № 6-35316св10, ст.ст. 23, 1167, ч.2 ст. 1186, ч.1 ст. 1172 ЦК України, п.4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та задовольняючи позов частково, - суд першої інстанції виходив з того, що 7.07.2015 року водій ОСОБА_8, керуючи вантажівкою Мерседес-Бенц Аксор, д.н.з.НОМЕР_1 здійснив наїзд на ОСОБА_12, яка від отриманих тілесних ушкоджень помела ІНФОРМАЦІЯ_2 року в лікарні швидкої допомоги м. Львова, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 14.07.2015 року, довідкою №76/15 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року про причину смерті ОСОБА_12 Вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим терміном 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Як вбачається з Договору оренди будівельної техніки, машин та механізмів №01/08-0 від 01.08.2014 року і Додатку №1 до цього Договору, за актом приймання-передачі №1 від 01.08.2014 року, автомобіль MERCEDES-BENZ AXOR 3340, 2011 p.в., номер шасі НОМЕР_4, яким керував водій ОСОБА_8 в момент ДТП 07.07.2015 року, знаходився в володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон». Наказом №92/К від 11 листопада 2014 року ОСОБА_13 прийнято на роботу з 11 листопада 2014 року на посаду машиніста бетонозмішувача ТзОВ «Ефе бетон». 27.02.2015 р. між ПAT «СК «AXA Страхування» та представництвом Онур Тааххут Тишимаджилик Be Тіджарет Лімітед Ширкеті було укладено Поліс (Договір) № АІ/7901900 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Mercedes-Benz Ахоr» 3340, реєстраційний номер НОМЕР_1. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, повідомила суду, що ОСОБА_2 з матір'ю були дуже близькі. ОСОБА_2 тяжко переживала смерть матері, перебувала на лікуванні. Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_16, повідомив суду, що його бабуся ОСОБА_12, проживала окремо, вела господарство, вони були в добрих стосунках, приблизно один раз на місяця бабця приходила до них. Мати - ОСОБА_2 відвідувала її частіше. Після смерті бабці у матері були часті депресії. Як вбачається із змісту довідки №2110 виданої виконкомом Пустомитівської міської ради ОСОБА_2 займалася похороном своєї матері ОСОБА_12. Позивач зазначає, що матеріальна шкода завдана їй становить в сумі 10723 грн. 75 коп., та складається з витрат на поховання в розмірі 1400 грн., придбання одягу - 300 грн., морг і перевезення - 950 грн., витрати на поминки - 8073,75 грн. (3048,50 грн., 2570,45 грн., 2454.80 грн.). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «СК «АХА Страхування» було перераховано позивачу витрати на відшкодування матеріальної шкоди (витрати на труну і ритуальні послуги, згідно квитанції №13 від 12.07.2015 року ФОП ОСОБА_17 в сумі 1 900 грн., відповідно до страхового акту №АХА2061599 від 23.05.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 24.05.2016 року № 243870. Враховуючи вищевикладене, розраховані позивачем витрати на поминальний обід, що в сумі складають 8073,75 грн. не відносяться до витрат на поховання та не підлягають відшкодуванню. Щодо інших витрат, а саме витрат на перевезення - 950 грн., одяг - 300 грн., витрати на поховання 1400 грн., суду не надано доказів, які б підтверджували понесення позивачем таких витрат. Таким чином, суд дійшов висновку, що доведена позивачем в судовому засіданні матеріальна шкода заподіяна внаслідок смерті її матері ОСОБА_12 становить 1900 грн. та сплачена в повному обсязі співвідповідачем ПАТ «СК «АХА Страхування», тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про відшкодувння моральної шкоду, суд виходив з наступного. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди дочці загиблої ОСОБА_12 завдано моральних страждань, що полягали у душевних стражданнях, які позивач зазнала, у зв'язку із смертю матері, в переживаннях, що позбавило спокою, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя та спричинило порушення нормального ритму життя, стану здоров'я. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню 30000 грн. завданої моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що співвідповідачем ПАТ «СК «АХА Страхування» уже було перераховано позивачу витрати на відшкодування моральної шкоди в сумі 11765,88 грн., відповідно до страхового акту №АХА2061772 від 23.05.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 24.05.2016 року № 243863. Таким чином, з врахуванням уже виплаченої ПАТ «СК «АХА Страхування» моральної шкоди в сумі 11 765,88 грн., стягненню підлягає моральна шкода з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» в розмірі; 18 234, 11 грн. (30 000 грн. - 11 765,88 грн. = 18 234, 12 грн.).

Колегія суддів вважає, що висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведена та судом не в повній мірі враховано всі обставини, які мали істотне значення для вирішення спору і тому судове рішення підлягає скасуванню.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом (з врахуванням заяв-уточнень) до Приватного акціонерного товариства «АХА страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон», третя особа ОСОБА_8, в якому, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «АХА страхування» моральну шкоду, завдану внаслідок смерті матері ОСОБА_12 в сумі 2850 грн. 12 коп., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» моральну шкоду, завдану внаслідок смерті матері ОСОБА_12 в сумі 1985384 грн., стягнути солідарно з відповідачів матеріальну в її користь в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок смерті ОСОБА_12 10723 грн. 75 коп.

В обґрунтування позову покликалася на те, що 9.07.2015 року внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_8, від отриманих тілесних ушкоджень, у лікарні швидкої допомоги м. Львова померла її матір ОСОБА_12. Вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.11.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання. На момент ДТП ОСОБА_8 перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Ефе бетон» та автомобіль, яким скоєно ДТП перебував у володінні вказаного відповідача іншим же відповідачем Приватного акціонерного товариства «АХА страхування» була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля. Внаслідок заподіяння смерті матері їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що остання постійно відчуває горе, психологічні страждання, порушення душевної рівноваги, моральне хвилювання, знервованість, переживання, позбавлена матеріальної та моральної підтримки матері. Завдану смертю матері моральну шкоду оцінює в 2.000.000 грн. Матеріальна шкода завдана повивачу складається з витрат на поховання в розмірі 1400 грн., витрат на труну 1900 грн., одяг - 300 грн., морг і перевезення -950 грн., поминки 3048,50 грн., 2570,45 грн. і 2454,80 грн. Всього - 12623,75 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось 7.07.2015 року мала місце ДТП за участі вантажного автомобіля НОМЕР_2, який перебував у володінні відповідача ТзОВ «Ефе бетон» та цивільно-правова відповідальність власника вказаного автомобіля була застрахована у ПрАТ «АХА страхування», автомобілем керував третя особа ОСОБА_8, який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Ефе бетон». Під час ДТП ОСОБА_8, в центральній частині м.Львова, (вул. С.Бандери, 11) скоїв наїзд на пішохода, матір позивача - ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого мати позивача померла 9.07.2015 року в лікарні швидкої допомоги м.Львова. При цьому близькі родичі в тому числі і донька померлої позивач по справі ОСОБА_2 не була повідомлена до настання смерті ОСОБА_12 про ДТП та її наслідки (вказане зокрема, підтверджується вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2015 року (а.с., 9); свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 та лікарськими довідкою та свідоцтвом про смерть (а.с. 6, 12, 14), свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13), полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 15), договором оренди будівельної техніки, машин та механізмів (а.с. 43-51), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 52), висновками експертиз про причину смерті ОСОБА_12, причин настання ДТП (а.с. 69-92), довідками та характеристикою з місця праці ОСОБА_8 та закріплення за ним автомобіля, учасника ДТП (а.с. 92-94), особовою карткою ОСОБА_8, наказом про прийняття на роботу з 11.11.2014 року та звільнення з 8.10.2015 року а.с. 145-147).

Також, як вбачається із матеріалів справи відповідачем (страховою компанією) після подання позову відшкодовано позивачу матеріальну шкоду у зв'язку із смертю матері у розмірі 1900 грн., а саме плату за труну та ритуальні послуги (виписка по картковому рахунку позивача та лист ПрАТ «АХА страхування» а.с. 67, 68), оплата за що позивачем підтверджена квитанцією (а.с. 7), а також 11765,88 грн. за спричинену позивачу моральну шкоду.

Крім цього, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції з приводу відсутності підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної шкоди відповідають вимогам чинних на даний час норм закону, на які посилався суд першої інстанції, оскільки понесення витрат позивачем на поховання у розмірі 1400 грн., одяг - 300 грн. та морг і перевезення у розмірі 950 грн. жодними доказами не підтверджені, стягнення ж коштів за проведення поминок чинний закон в інтерпретації його судами вищих інстанцій не передбачає.

Однак, що стосується стягнення моральної шкоди, то у цій частині рішення, на думку колегії суддів, не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Окрім цього, відповідно до 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Також відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Окрім наведеного відповідно до ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Враховуючи вказані норми закону, зважаючи на коло відповідачів та правовідносини, що мають місце у даній справі суд при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди повинен був спочатку визначити загальний розмір для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, а, згодом, з врахуванням норм закону щодо ліміту відповідальності страховика решту суми стягнути з іншого відповідача, працедавця винуватця ДТП та володільця джерела підвищеної небезпеки, яким заподіяно моральної шкоди позивачу внаслідок смерті її матері.

Судом частково вказане здійснено, однак аналізуючи суму, визначену судом першої інстанції для відшкодування моральної шкоди колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано всі обставини, що мали при цьому значення.

Так, щодо обставин заподіяння шкоди, то слід вказати на те, що передчасна втрата матері для будь-якої людини при наявності життєвих зв'язків між ними однозначно спричиняє моральні страждання, що мало місце і у даному випадку чого відповідачами, також, не оспорювалось.

Аналізуючи причини та спосіб завдання моральної шкоди позивачу, визначаючи характер, глибину душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір визначений судом першої інстанції для відшкодування моральної шкоди позивачу значно занижений.

Так, позивач втратила матір, з якою вони протягом її життя підтримували добрі життєві стосунки, хоч і останнім часом не проживали разом. Вони проводили спільно час, ділились різними життєвими ситуаціями, разом переживали такі, вказане вбачається, як із пояснень позивача, свідків, які були допитані судом першої інстанції, так і з фотознімків поданих позивачем на яких вони зображені разом у різні часові періоди з 1998 по 2012 рік (а.с. 65-66). Позивач самостійно займалась похоронами матері довідка виконкому Пустомитівської міської ради Львівської області (а.с. 6).

При цьому слід вказати і про те, що передчасна втрата матері мала місце внаслідок неправомірних дій, внаслідок вчинення злочину по відношенню до матері. При цьому слід врахувати, що ДТП мало місце в святковий день, в центрі міста, біля церкви, яку відвідувала мати позивача, що свідчить про те, що жодних непередбачуваних, необережних, небезпечних, чи свідомих дій чи бездіяльності, які могли б свідчити про певну вину у спричиненні ДТП матері позивача нею вчинено не було. Навпаки перебування великогабаритного транспорту у центральній частині міста в святковий день біля церкви, де відповідно можливе скупчення великої кількості людей створює загрозу непередбачуваних, небезпечних ситуацій, що і стало у даному випадку однією із передумов ДТП та заподіяння смерті матері позивача. Дізналась про ДТП та подальшу смерть матері позивач лише після 9.07.2015 року, тобто після вже факту смерті, що спричинило для неї додаткові страждання через неможливість перебувати з матір'ю в час після нанесення їй важких травм та самої смерті.

Передчасна смерть матері, близької для позивача людини, - однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв'язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань.

Зважаючи на наведене, а також матеріальне становище відповідачів, що у даному випадку відповідають за заподіяну моральну шкоду, а саме те, що такі є юридичними особами, що не відносяться до сектору малого бізнесу, які тривалий час повноцінно функціонують на ринку та відповідно наділені фінансовими можливостями для відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню повинен становити 100000 грн.

Відповідно до вимог норми наведеного вище Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказана сума повинна була бути розподілена між відповідачами у таких сумах.

З відповідача Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування» слід було б стягнути 14616 грн., що відповідає розміру 12 мінімальних заробітних плату місячному розмірі станом на день настання страхового випадку.

Решту суми, а саме 85384 грн. - слід стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон».

Також, зважаючи на те, що страховою компанією після подання позовної заяви частина згаданої суми сплачена в добровільному порядку на виконання частини вимог позивача з неї слід стягнути недоплачену суму у розмірі 2850,12 грн.

Відповідно до добровільно сплачених сум матеріальної та моральної шкоди на виконання вимог позивача відповідачем страховою компанією, а також стягнутих сум моральної шкоди слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Доводи страхової компанії про те, що сума стягнення моральної шкоди повинна бути зменшена на розмір податку, який стягається за отримання такої не слід вважати обґрунтованими, оскільки жодних доводів про те, яке відношення до оподаткування суми моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на корить позивача має страхова компанія і чому сума моральної шкоди передбачена законом до виплати має бути зменшена на вказану ними суму податку для страхової компанії ними не наведено.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід ввжати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково.

Рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_2 слід задовольнити частково, стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування» в користь ОСОБА_2 2850,12 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» в користь ОСОБА_2 85384 грн. для відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позову слід відмовити.

Відповідно до задоволених вимог позову та скарги слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2017 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон», третя особа ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування» в користь ОСОБА_2 2850,12 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» в користь ОСОБА_2 85384 грн. для відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «АХА страхування» в користь держави 554 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефе бетон» в користь держави 50 грн. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра