Справа № 489/5658/17
Номер провадження 2/489/783/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Сироватка Т.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Вказувала, що вона та відповідач є батьками малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться повністю на її утриманні, хворіє, потребує додаткових витрат. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дати подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. При цьому зазначав, що добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання сина, також забезпечує сім`ю продуктами харчування, сплачує комунальні послуги, надає матеріальну допомогу дочці, яка навчається.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність, з огляду на таке.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також у сторін є спільна донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 Також у квартирі проживають діти сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 1924 грн.40 коп. на місяць та заробітну плату у розмірі 12 415,51 грн. ( за січень 2018 року).

ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 2169 грн.48 коп. на місяць.

ОСОБА_4 навчається на Ш курсі денного відділення, за держзамовленням, Чорноморського національного університету ім. Петра Могили.

Відповідно до оглянутих у судовому засіданні квитанцій та пояснень сторін вбачається, що увесь тягар витрат по оплаті комунальних платежів по квартирі, де мешкають сторони із дітьми, протягом усіх років, та на цей час, несе одноособово ОСОБА_2 зі своїх доходів.

Також ОСОБА_2 забезпечує усіх членів сім`ї продуктами харчування, які купує за власні кошти. Крім того, ОСОБА_2 придбає, по мірі необхідності, одяг , взуття обом дітям, несе витрати, пов`язані з навчанням дітей (у серпні 2017 року перераховував на карту доньки 7035.18 грн., у грудні 2017 року за 3999 грн. придбав планшет сину, інші витрати), оплачує літній оздоровчий відпочинок дітей на морі, вказані обставини не спростовував та підтвердив у судовому засіданні позивач.

Місце проживання дитини з кимось із батьків судом не визначалось. З огляду на надані сторонами докази, судом встановлено, що відповідач мешкає разом із сином та постійно надає добровільно матеріальну допомогу на його утримання у достатньому розмірі, що виключає необхідність вирішення питання про стягнення аліментів у судовому порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона несе додаткові витрати на лікування сина, а відповідач ухиляється від участі у несенні цих додаткових витрат .

Відповідно до медичного висновку № 84 про дитину-інваліда віком до 16 років видана Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 26.06.2014 року має захворювання ДЦП, змішаної форми, затримка психомоторного та мовного розвитку.

На утримання сина ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу дітям - інвалідам - 3524 грн.80 коп. щомісячно.

Відповідно до ст.185 СК України тай з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Оскільки позивачем не заявлено вимог стосовно стягнення додаткових витрат на утримання сина, лише мотивування вимог про стягнення щомісячно аліментів необхідністю лікування та оздоровлення сина через його хворобу, не дає підстав для задоволення заявлених позовних вимог, що не позбавляє позивача права звернутись до суду із позовом із зазначених підстав, за необхідності, в подальшому.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141,263-265,268, 280-284, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 19.02.2018 року .

Суддя Н.С. Тихонова