Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Матківський
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року, повний текст якого складено 06 грудня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, судового збору та витрат на правову допомогу.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 10.09.1998 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Старший син навчається на платній формі навчання у Івано-Франківському коледжі Львівського національного аграрного університету, а молодший хворіє

є інвалідом та потребує постійного стороннього нагляду. Відповідач працює офіційно військовослужбовцем, систематично отримує заробітну плату, однак на утримання дітей коштів не виділяє.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочато з 05 жовтня 2017 року. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 640 гривень судового збору.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив його в частині визначення розміру аліментів змінити та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повнолітня.

Апелянт у скарзі зазначає, що судом не доведено обставини, які суд вважав встановленими, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Закон покладає обов'язок на утримання дітей до досягнення ними повноліття на обох батьків. Згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», розмір аліментів не повинен перевищувати 50% заробітної плати особи, з якої проводиться стягнення.

При визначенні розміру аліментів, суд не врахував вимоги ст. 182 СК України, зокрема - наявність у нього двох непрацездатних батьків, які перебувають на його утриманні. Аналогічні роз'яснення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягненні аліментів».

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, який вимоги скарги підтримав, заперечення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 09.10.1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис №1132. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на вихованні та утриманні позивача. На даний час подружжя проживає окремо.

Дані обставини підтверджені письмовими доказами та сторонами не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач має регулярний заробіток та матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку на утримання двох дітей.

Відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 працює військовослужбовцем і жодна з сторін цього не заперечує.

Апелянт не погоджується з рішенням суду тільки у зв»язку з тим, що при визначенні розміру стягнення по 1/2 частині аліментів на двох дітей не враховано наявність на його утриманні двох непрацездатних батьків за віком, тому повинен сплачувати тільки по 1/3 частині доходу.

Однак апелянт ОСОБА_1 протягом усього часу розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції жодним доказом не підтвердив, що розмір аліментів по 1/2 частині доходу поставить його у скрутне матеріальне становище. Він не довів також, що проживає разом із батьками пенсіонерами, їх розмір пенсії і у зв»язку з цим потребу у його матеріальній підтримці. Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що позивач ОСОБА_2 не працює у зв»язку із необхідністю догляду за дитиною інвалідом. Судом встановлено, що старший син сторін навчається, що потребує коштів. Фактично стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини доходу буде проводитись до травня 2019 року, до виповнення сином 18 років, а у подальшому розмір аліментів буде зменшено, тобто сплата аліментів з відповідача у максимальному розмірі через незначний період часу буде припинена. Тільки у засіданні апеляційного суду апелянт пояснив, що його місячний заробіток становить 10. 000 гривень, що у черговий раз доводить, що сплата половини його заробітку враховуючи конкретні обставини справи та час протягом якого будуть стягуватись аліменти у максимальному розмірі не призведе до скрутного матеріального становища чи суттєвої втрати засобів для існування.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, що судом першої інстанції при визначенні розміру стягнення аліментів не враховано вимоги ст. 182 СК України, зокрема - наявність у нього двох непрацездатних батьків, які перебувають на його утриманні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його законності не спростовують, тому відсутні підстави для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, .а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський В.Д. Фединяк