Справа № 484/4340/17
Провадження № 2-о/484/9/18
Рішення

іменем України

02.03.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Первомайську справу за заявою ОСОБА_1, третя особа: Первомайський міський відділ ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання розірвання шлюбу фіктивним

встановив:

13 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що 14.11.1978 року між нею та ОСОБА_2 було розірвано шлюб відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, актовий запис№292. Причиною розірвання шлюбу стало те, що ОСОБА_2 на час розірвання шлюбу мав дві судимості з позбавлення волі, тому для усунення можливості конфіскації майна вони вирішили подати на розлучення.

Після отримання свідоцтва про розірвання шлюбу вони не припинили сімейні стосунки та продовжили проживати разом у виділеній на той час квартирі АДРЕСА_1. У 80-х роках ОСОБА_2 знову було засуджено до позбавлення волі, але сімейні стосунки не припинили, і коли він відбув покарання то повернувся додому до заявниці та вони продовжували разом проживати.

30 вересня 1994 року вони набули право власності на вищевказану квартиру по ? частці цієї квартири кожному.

19 лютого 1998 року ОСОБА_2 змінив місце реєстрації свого проживання, але фактично за новим місцем реєстрації не проживав, а проживав разом в квартирі заявниці.

31 липня 2017 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири №10, яка розташована в будинку №30 по вул.. Революції в м. Первомайську Миколаївської області.

Оскільки заявниця та ОСОБА_2 офіційно припинили шлюбні відносини, тому вона не може отримати спадщину після його смерті. Посилаючись на викладене просила позов задовольнити.

В попередніх судових засіданнях представник заявниці ОСОБА_3 заяву підтримувала та просила її задовольнити посилаючись на викладене в позові.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, заперечень щодо позову не надав.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5 дійшов слідуючого.

Судом встановлено, що 14.11.1978 року за актовим записом №292 Первомайським міським відділом ЗАГСУ було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1. (копія свідоцтва про розірвання шлюбу а.с.14).

З копії запису акту про розірвання шлюбу №292 від 14.11.1978 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано на підставі спільної заяви від 16.05.1978 року №26 (а.с.59).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1994 року вбачається, що фонд комунального майна міськвиконкому посвідчує, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

31 липня 2017 року помер ОСОБА_7 - копія свідоцтва про смерть, актовий запис №597 виданий Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернулась 31 липня 2017 року ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (повідомлення Першої Первомайської державної нотаріальної контори а.с.37, копія заяви про прийняття спадщини а.с.40).

Відповідно до інформації стосовно ОСОБА_2 у відповідності до автоматизованих обліків ОДК ЄІС МВС України головного управління національної поліції в Миколаївській області від 20.02.2018 року №367/31-2018 (а.с. 61-63) ОСОБА_2 був неодноразово судимий:

-22.04.1960 року Первомайським районним судом Миколаївської області до 6 років позбавлення волі, з них 2 роки тюрми;

-30.12.1968 Первомайським районним судом Миколаївської області 8 років позбавлення волі, 02.04.1974 року звільнився з місць позбавлення волі;

-13.04.1982 року первомайським міським судом Миколаївської області 2 роки позбавлення волі, звільнився 18.07.1983 року;

-04.10.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 5 років позбавлення волі ст..75 КК України 2 роки іспитового строку.

В судовому засіданні допитані свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5 які суду показали, що ніколи не знали, чи були ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, в судовому засіданні вони підтверджували лише факт сумісного проживання.

Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права ( ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи; розяснює особам, яекі беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З вимог заяви вбачається, що заявниця просить визнати розірвання шлюбу фіктивним, однак не просить встановити факт сумісного проживання чоловіка та дружини однією сім»єю.

Заявник просить встановити факт розірвання шлюбу з ОСОБА_2 фіктивним для реалізації своїх прав на спадкове майно ОСОБА_2

У відповідності до вимог ст. 108 СК України за заявою заінтересованою особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень ст. 106 та п. 3 ч. 1 ст. 107 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сімєю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. Однак дані правовідносини що виникли в 1978 році та регулюються нормами КпШС України, де не було передбачено визнання розірвання шлюбу фіктивним.

Крім того, заявниця посилається на те, що шлюб було розірвано фіктивно з метою уникнення конфіскації майна у звязку з судимостями ОСОБА_2, однак з актового запису про розірвання шлюбу (а.с.59) вбачається, що шлюб між заявницею та ОСОБА_2 було зареєстровано 19.12.1975 року а розірвано 14.11.1978 року. Сторони прожили у шлюбі майже три роки. Представник заявника надала в судове засідання копію свідоцтва про розлучення ОСОБА_8О. з іншим чоловіком ОСОБА_9 04.04.1975 року (а.с.66). З наведеного суд приходить до висновку, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі заявниці з ОСОБА_2 - ОСОБА_2 не був під слідством та не був засудженим, крім того, майно яке належить, ОСОБА_2 та яке заявниця має намір успадкувати було придбане ним в 1994 році. Іншого майна яке б було придбано за період шлюбу сторін заявниця не надала.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

керуючись ст.ст. 293, 294, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 ( народилась 15 березня 1940 року, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання фіктивним розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В»ячеславом Миколайовичем від 14.11.1978 року вчиненого відділом запису актів громадського стану, актовий запис №292 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя