Справа № 751/9419/16-ц Провадження № 22-ц/795/218/2018 Головуючий у I інстанції Мороз К. В. Доповідач - Бечко Є. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

треті особи Чернігівська міська рада, Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,5629 га, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Курська, 36, виділивши їй в користування 7/10 частини даної земельної ділянки, на якій розташовано 7/10 частин об'єкту нерухомості, який належить їй на праві приватної власності.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що сторони є співвласниками майна адмінбудівлі та складів із визначенням часток, але виникає спір щодо порядку користування земельної ділянки, оскільки вона перебуває у спільному користуванні.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення суду першої інстанції повністю та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, встановивши порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту №2 Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи №40-17 від 13 листопада 2017 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин справи та посилань, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, прийняте в порушення матеріальних норм.

Апелянт також зазначає, що висновок про неможливість застосування приписів ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України є невірним, оскільки дані норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда

Апелянт вважає, що нерухоме майно нерозривно пов'язане із земельною ділянкою на якій воно знаходиться і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлового приміщення, яке належить позивачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності па нерухомість, яка на ній знаходиться.

Також зазначає, що обраний нею спосіб захисту у вигляді встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій розташовані об'єкти нерухомості, які належать на праві власності сторонам по справі, є ефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення її порушених прав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, відповідна земельна ділянка уже була об'єктом права оренди та перебувала у користуванні ТОВ «Зооветпостач», яке було раніше власником об'єктів нерухомості за даною адресою.

Чернігівська міська рада, у комунальній власності якої знаходиться спірна земельна ділянка, не заперечувала проти задоволення позову, оскільки розуміла, що даною земельною ділянкою мають право користуватися виключно позивач та відповідач, та те, що остання не може бути передана в користування іншій особі. Позивач на сьогодні позбавлена можливості оформити договір оренди, оскільки сторони не можуть погодити порядок користування тією частиною земельної ділянки, якою будуть користуватися відповідно позивач та відповідач.

Сторони про час та місце судового засідання не повідомлялись.

У наданий судом строк ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що у в'язку з ухиленням ТОВ «Зооветпостач» в особі директора ОСОБА_3 від підписання акту погодження зовнішніх меж земельної ділянки він не міг виконати ухвалу суду від 09 листопада 2006 року про затвердження мирової угоди та припис Головного управління Держкомзему щодо укладення договору оренди земельної ділянки. Зазначає, що встановлення порядку користування земельною ділянкою можливе лише при наявності укладеного в письмовій формі, посвідченого нотаріально та зареєстрованого в установленому законом порядку договору оренди спірної земельної ділянки, позивач не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки чи її частини, тому вона не наділена правом вимагати у суду встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, яка не передана в оренду чи користування.

Крім цього, вказує, що в судовому засіданні позивачка зазначила, що і не намагалась у встановленому порядку отримати в оренду відповідну ділянку, та навіть не зверталась ні до Чернігівської міської ради, ні до землевпорядкувальної організації з метою розробки відповідної документації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що в зв'язку з набуттям права власності на частину об'єкту нерухомості відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року позивач набула права на земельну ділянку по вул.Курській, 36 в м.Чернігові, які були у попередніх власників будівлі ОСОБА_3, а раніше ТОВ «ЗООВЕТПОСТАЧ», а саме право на оренду земельної ділянки, яке визначає договірне строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, що належить до земель державної та комунальної власності. Доказів набуття позивачем прав користування даною земельною ділянкою, визначених ст. 92 ЗК України, до суду не надано.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Згідно ст.120 ЗК України в редакції, яка була чинна на час придбання позивачкою права власності на частину об'єкту нерухомості від 17 жовтня 2013 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. У випадку, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 7/10 часток об'єкта нерухомості, що знаходиться в м.Чернігів, вул.Курська, буд. 36, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року (а.с.6-7 т.1), з визначенням конкретних обєктів нерухомості.

Тому між цими субєктами цивільних правовідносин виникли права та обовязки і від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 мало перейти наявне у продавця ОСОБА_3 право користування земельною ділянкою у порядку ст.120 ЗК України.

Також вбачається, що згідно ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09 листопада 2006 року визнано мирову угоду, укладену між засновниками ТОВ «ЗООВЕТПОСТАЧ» - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якою виділено ОСОБА_2 в натурі його частку в майні товариства на суму 129860 грн. 04 коп. з передачею йому у власність наступних приміщень адмінбудівлі, що знаходиться за адресою вул.Курська, 36, м.Чернігів в підвальному приміщенні адмінбудівлі: приміщення 1-11 площею 24,3 кв.м., 1-12 площею 2,4 кв.м., частину приміщення 1-13 розміром 2,65 х 1,73 площею 4,58 кв.м., вхід в підвал розміром 4,55 х 1,77 кв.м.. На першому поверсі адмінбудівлі: вхід розміром 2,87 х 1,66 з рампою, приміщення 1-34 площею 11,4 кв.м., 1-36 площею 1,8 кв.м., 1-35 площе. 40,7 кв.м.,1-33 площею 26,5 кв.м., 1-32 площею 23,9 кв.м., 1-31 площею 54,8 кв.м. Складські приміщення: склад «Г-1» площею 279,7 кв.м., склад «Г-2» площею279,7 кв.м., склад «Г-1-1» площею 139,3 кв.м., склад «г-1-1» площею 53,0 кв.м.. Крім того передано йому у власність приміщення ветаптеки площею 50 кв.м., в м.Городня, Чернігівської області, вул.1-го Травня, 40, а також приміщення ветаптеки площею 61,4 кв.м. в м. Корюківка, Чернігівської області, вул.Братчикові, 2. Передано в спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 металеві ворота, що знаходяться за адресою м.Чернігів, вул.Курська, 36. Зобовязано сторони змінити договір оренди земельної ділянки відповідно до належних їм частин в статутному капіталі товариства (а.с.20-21 т.1).

ОСОБА_2 своєю заявою, яка завірена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, повідомив, що не заперечує проти продажу 7/10 часток обєкта нерухомості, яке належало ОСОБА_3 (а.с.18 т.1).

Право власності ОСОБА_3 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.23 т.1).

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що обєкт нерухомості в м.Чернігові по вул.Курська, 36, станом на 29 червня 2004 року в цілому належав ТОВ «Зооветпостач» (а.с.24 т.1) та саме ТОВ «Зооветпостач», в особі директора ОСОБА_5 було надано в оренду земельну ділянку площею 0,5629 га в м.Чернігові по вул.Курській, 36 для експлуатації будівель та споруд промислового призначення та земельну ділянку площею 0,01800 га, для експлуатації житлового фонду (а.с.25, 74 т.1).

А відповідно до акту прийому-передачі від 03 червня 2004 року згідно з рішенням Чернігівської міської ради від 03 червня 2004 року міська рада передала, а ТОВ «Зооветпостач», в особі директора ОСОБА_5 прийняло в короткострокову оренду, строком на пять років земельну ділянку по вул.Курській, 36, загальною площею 0,7429 га, із них: 0,5629 га для експлуатації будівель та споруд промислового призначення, 0,1800 га для експлуатації житлового Фонду. (а.с.75 зв. т.1).

Згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 03 червня 2004 року №2227, укладеної 29 грудня 2004 року станом на 01 січня 2005 року, в звязку з переплатою орендної плати за земельну ділянку площею 0,18 га по вул.Курській, 36 під житловим фондом на суму 625 грн. 46 коп., зараховано її в орендну плату на 2005 рік за земельну ділянку по вул.Курській, 36, шляхом зменшення орендної плати на суму 625 грн. 46 коп. за лютий та частково за березень 2005 року на суму 625 грн. 46 коп.. Встановлено величину орендної плати на земельну ділянку площею 0,18 га під житловим фондом замість орендної плати за місяць 93 грн. 00 коп. з урахуванням коефіцієнта 0,03, вважати 2 грн. 79 коп. в місяць.

Відповідно до повідомлення Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради №6507 від 27 жовтня 2016 року інформація щодо державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі в управлінні земельних ресурсів Чернігівської міської ради відсутня. На той час в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Чернігівська міська рада земельні ділянки по вул.Курській, 36, не передавала (а.с.73 т.1).

Також слід зазначити, що Чернігівська міська рада просила задовольнити позовні вимоги повністю після проведення судової земельно-технічної експертизи (а.с.72 т.1)

Згідно з рішенням Чернігівської міської ради від 29 грудня 2004 року, пункт 243, внесено зміни до пункту 1.1 договору оренди земельної ділянки від 03 червня 2004 року № 2227, доповнено абзацом 2.1 в якому зазначено, що враховуючи матеріали інвентаризації вилучено із короткострокової оренди ТОВ «Зооветпостач» частину земельної ділянки площею 0,0783 га в м. Чернігові по вул.Курській, 36, за згодою орендаря, залишивши в короткостроковій оренді земельну ділянку загальною площею 0,6646 га в тому числі: 0,1778 га житловий фонд, 0,4868 га виробнича територія, із них: 0,0984 га проїзд загального користування (а.с.76 т.1).

Згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 2227 від 12 квітня 2005 року у звязку із приватизацією житлового фонду, вилучено із короткострокової оренди ТОВ «Зооветпостач» земельну ділянку площею 0,1778 га по вул.Курській, 36 (житловий фонд), за згодою орендаря ОСОБА_5 (а.с.77 т.1).

Згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 2227 від 08 січня 2009 року внесено зміни до договору оренди земельної ділянки № 2227 від 03 червня 2004 року в частині встановлення розміру орендної плати: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3,0 відсотка нормативної грошової оцінки землі (а.с.78 т.1).

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою переоформлення договору оренди землі ОСОБА_2 отримав в Новозаводському районному суді м.Чернігова виконавчий лист (а.с.42 т.1), яким сторін було зобов'язано змінити договір оренди землі та подав його на виконання до виконавчої служби (а.с.41 т.1).

Постановою державного виконавця від 08 лютого 2011 року ВП №23607893 повернуто без реалізації вказаний виконавчий лист (а.с.43 т.1).

Держінспекцією з контролю за використанням та охороною земель 30 березня 2011 року був складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено, що на час перевірки ОСОБА_2 використовує земельну ділянку під будівлями та спорудами промислового призначення по вул.Курській, 36 у м.Чернігові без оформлення правовстановлюючих документів на землю, визначених ст.126 Земельного кодексу України, що є порушенням вимог ст.125 цього Кодексу, а 31 березня 2011 року було видано припис №000126 з вимогою у тридцятиденний термін з дня отримання припису усунути виявлене порушення земельного законодавства, шляхом оформлення правовстановлюючих документів на землю в відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.44, 45 т.1).

З метою виконання вимог ухвали суду та припису шляхом оформлення договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 уклав угоду із землевпорядною організацією ПП «Ленд», яка розробила технічну документацію із землеустрою по складанню договорів оренди земельної ділянки площею 0,1294 га для обслуговування об'єкту нерухомості з них земельної ділянки площею 0,0469 га для використання як проїзд спільного використання в м. Чернігові по вул. Курській, 36, однак питання оформлення землекористування залишилось не вирішеним, через відсутність погодження з суміжним землекористувачем ОСОБА_3

Отже, з матеріалів справи достовірно вбачається, що попередній власник спірної земельної ділянки ТОВ «Зооветпостач» в особі ОСОБА_3 уклав договір оренди земельної ділянки у звязку з придбанням будівлі і необхідністю використання її за цільовим призначенням.

Оскільки договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року було визначено зі згоди ОСОБА_2 перелік обєктів нерухомості які переходять у власність ОСОБА_1, то у відповідності до ст.120 ЗК України у позивача є правові підстави для набуття речового права, в даному випадку права користування земельною ділянкою площею 0,5629 га.

Тобто, обєкти нерухомості належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу із визначенням конкретних будівель і споруд, внаслідок чого фактично утворилися два окремі об'єкти. Раніше, все вищезазначене майно належало ТОВ «Зооветпостач», однак внаслідок виходу ОСОБА_2 зі складу його учасників, йому було виділено натурі його частка в статутному капіталі та визначено окремі приміщення та будівлі згідно вищезазначеної Мирової угоди. Пізніше решта майна також була виділена іншому співвласнику та продана ОСОБА_1

Все майно, до його виділення з власності ТОВ «Зооветпостач», знаходилося на земельній ділянці, площею 0,5629 га., якою воно користувалося.

У відповідності до ч.2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Однак, вбачається, що між сторонами, як співвласниками, в добровільному порядку не встановлено порядку користування даною земельною ділянкою.

Згідно ч.4 ст.120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Тобто, ОСОБА_1, як співвласник об'єкту нерухомості, має право на встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій розташований обєкт нерухомості.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховний суд України 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК і ст.120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 p року №1702-VI.

Згідно п.19 даної постанови Пленуму, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Це стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як співвласники об'єкту нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільному користуванні, мають право на встановлення порядку користування нею, шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному співвласнику, пропорційно до його частки у об'єкті нерухомості, для його обслуговування.

При таких обставинах, враховуючи те, що частки позивача та відповідача в об'єкті нерухомості складають 7/10 та 3/10 частки відповідно, тому їм необхідно виділити в користування частини земельної ділянки, пропорційні часткам цих осіб у об'єкті нерухомості.

З метою повного зясування обставин, що мають значення для обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова було призначено судову земельно-технічну експертизу (а.с.92-93).

Висновком судового експерта ОСОБА_6 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №25-17 від 19 червня 2017 року встановлено, що земельна ділянка №36 по вул.Курській розташована в районі «Нової Подусівки», має форму неправильного багатокутника, огороджена парканом з усіх сторін. Вїзд на земельну ділянку здійснюється з вулиці Курської, через ворота з двох сторін. На розсуд суду пропонувався один варіант порядку користування земельною ділянкою між співвласниками (а.с.157-176 т.1).

Враховуючи неповноту висновку експерта судової експертизи ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 вересня 2017 року було призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу (а.с.231-232 т.1)

Згідно Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи №40-17 від 13 листопада 2017 року, доповненням до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №25-17 від 19 червня 2017 року, визначено другий варіант користування земельною ділянкою. Відповідно до ІІ варіанту позивачу ОСОБА_1 запропоновано у користування земельну ділянку площею 0,3689 га на плані показано синім кольором, крім того в спільному користуванні земельна ділянка площею 0,0198 га на плані показано білим кольором. Відповідачу ОСОБА_2 запропоновано у користування земельну ділянку площею 0,1524 га на плані показано зеленим кольором, крім того в спільному користуванні земельна ділянка площею 0,0198 га на плані показано білим кольором (а. с. 5-12 т.2).

Доводи апеляційної скарги, що до позивача, як співвласника нерухомого майна, в силу закону перейшло право саме користування земельною ділянкою, знайшли своє підтвердження матеріалами справи. Спірна земельна ділянка, не може бути передана іншим фізичним та юридичним особам в користування, оскільки на ній розташовані об'єкти нерухомості, співвласниками яких є виключно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у відповідних частках.

Суд першої інстанції при вирішенні даної справи помилково керувався положеннями ст.92 ЗК України, яка регулює право на отримання земельних ділянок у постійне користування, в той час, як у ТОВ «Зооветпостач» виникло право не постійного користування, а оренди земельної ділянки і правовідносини оренди землі врегульовані нормами ст. 93 ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У попереднього користувача ТОВ «Зооветпостач» право користування спірною земельною ділянкою виникло на підставі договору оренди від 03 червня 2004 року з Чернігівською міською радою, в якому зазначено площа ділянки, строк його дії.

В силу положень ст. 35 ЗУ «Про оренду землі» та за відсутності доказів розірвання вказаного договору у встановленому порядку, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Право ТОВ «Зооветпостач» на користування спірною земельною ділянкою перейшло від ВАТ «Чернігівзооветпромпостач», яке в свою чергу було реорганізоване з «Чернігівського державного підприємства по зоотехнічному і ветеринарному постачанню та виробництву», якому згідно Державного акту на право постійного користування землею І-ЧН №000702-449 земельна ділянка, площею 1,204 га, в т.ч. по вул. Курській, 36 - 0,95 га виробнича база, 0,18 га житловий фонд, ветеринарна аптека по вул. Любецькій, 64 0,074 га була передана у постійне користування відповідно до рішення виконкому Чернігівської міської ради від 27.12.1994 року № 219 (інвентаризаційна справа МБТІ №18788, аркуші 56-60).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином вбачається, що оскільки нерухоме майно нерозривно пов'язане із земельною ділянкою на якій воно знаходиться і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, відтак використання нежитлового приміщення, яке належить ОСОБА_1, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться. Хоча право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під нерухомістю, що належить позивачці на праві власності, належним чином орендодавцем не оформлене, однак неоформлення власником органом місцевого самоврядування належним чином права користування на вказану земельну ділянку не може бути підставою для обмеження її права як власника нерухомого майна та права користування земельною ділянкою, на якій воно розташована, оскільки, як зазначалося вище, користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, встановивши характер спірних правовідносин, колегія суддів Апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Позов ОСОБА_1 слід задовольнити та, відповідно до Додатку 1 до Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи №40-17 від 13 листопада 2017 року, їй як власнику 7/10 частин будівель і споруд, виділити за ІІ варіантом в користування земельну ділянку площею 0,3689 га, яка розташована в м.Чернігові по вул.Курській, 36, на плані показано синім кольором розташована в межах: від т.А до т.Б ламана лінія 5,78 м, 3,15 м, 2,57 м, 14,56 м, 3,17 м, 0,70 м, 4,61 м, 0,70 м, 3,17 м, від т.Б до т.В лінія розділу будівлі, від т.В до т.Г 8,0 м, від т.Г до т.Д 19,67 м, від т.Д до т.Е 6,47 м, 6,64 м, 4,25 м, від т.Е до т.Ж 27,23 м, від т.Ж до т.З 39,47 м, від т.З до т.К 31,63 м, від т.К до т.Л -14,25 м, від т.Л до т.М 5,19 м, 46,61 м, від т.М до т.А 35,33 м., 4,07 м., 20,51 м.

ОСОБА_2, як власнику 3/10 частин будівель і споруд, слід виділити за ІІ варіантом в користування земельну ділянку площею 0,1524 га, яка розташована в м.Чернігові по вул.Курській, 36, на плані показано зеленим кольором, розташована в межах: від т.В до т.Г 8,0 м, від т.Г до т.Д 19,67 м, від т.Д до т.Е 6,47 м, 6,64 м, 4,25 м, від т.Е до т.Ж 27,23 м, від т.Ж до т.З 39,47 м, від т.З до т.Х 2,03 м, 15,93 м, від т.Х до т.Ц 5,64 м, від т.Ц до т.Т 10,49 м, від т.Т до т.С 7,80 м., 36,49 м, 2,40 м, від т.С до т.Р ламана лінія 12,83 м, 5,49 м, 5,98 м, 18,72 м, 18,31 м, 6,03 м, від т.Р до т.О 1,59 м, від т.О до т.В дворовий фасад будівлі.

Крім того, в спільному користуванні сторін слід залишити частину земельної ділянки площею 0,0198 га, яка розташована під частиною адмінбудівлі, що належить обом сторонам, на плані показано білим кольором, в межах: від т.Б до т.Н лицевий фасад будівлі 15,30 м, від т.Н до т.О стіна будівлі 12,71 м, 1,59 м, від т.О до т.В дворовий фасад будівлі. Даний Варіант №2 детально викладений в дослідницькій частині Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 13 листопада 2017 року №40-17 та показаний на плані в додатку №1(а.с.11 т.2).

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вбачається, що для розгляду справи було проведено дві судові експертизи. На підтвердження сплати витрат на проведення даних експертиз ОСОБА_1 подала квитанцію №8470 від 07 лютого 2017 року, згідно якої сплачено 4635 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, квитанцію №181 від 07 лютого 2017 року, згідно якої сплачено 1946 грн. 32 коп. на виконання зйомки для судової експертизи та квитанцію TS212109 від 20 жовтня 2014 року, згідно якої сплачено 1238 грн. за послуги експертизи (а.с.26, 27, 28 т.2), а разом 7819 грн. 32 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути належним чином підтверджені витрати на проведення судової експертизи в сумі 7819 грн. 32 коп.

Також при поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір 551 грн. 20 коп., при поданні апеляційної скарги 826 грн. 80 коп., а разом 1378 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 грудня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою №36 по вулиці Курська в місті Чернігові між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту №2 Додатку 1 до Висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи №40-17 від 13 листопада 2017 року.

ОСОБА_1, як власнику 7/10 частин будівель і споруд, виділити в користування земельну ділянку площею 0,3689 га, яка розташована в м.Чернігові по вул.Курській, 36 та на плані показана синім кольором, в межах: від т.А до т.Б ламана лінія 5,78 м, 3,15 м, 2,57 м, 14,56 м, 3,17 м, 0,70 м, 4,61 м, 0,70 м, 3,17 м, від т.Б до т.В лінія розділу будівлі, від т.В до т.Г 8,0 м, від т.Г до т.Д 19,67 м, від т.Д до т.Е 6,47 м, 6,64 м, 4,25 м, від т.Е до т.Ж 27,23 м, від т.Ж до т.З 39,47 м, від т.З до т.К 31,63 м, від т.К до т.Л -14,25 м, від т.Л до т.М 5,19 м, 46,61 м, від т.М до т.А 35,33 м., 4,07 м., 20,51 м

ОСОБА_2, як власнику 3/10 частин будівель і споруд, виділити в користування земельну ділянку площею 0,1524 га, яка розташована в м.Чернігові по вул..Курській, 36 та на плані показана зеленим кольором, в межах: від т.В до т.Г 8,0 м, від т.Г до т.Д 19,67 м, від т.Д до т.Е 6,47 м, 6,64 м, 4,25 м, від т.Е до т.Ж 27,23 м, від т.Ж до т.З 39,47 м, від т.З до т.Х 2,03 м, 15,93 м, від т.Х до т.Ц 5,64 м, від т.Ц до т.Т 10,49 м, від т.Т до т.С 7,80 м., 36,49 м, 2,40 м, від т.С до т.Р ламана лінія 12,83 м, 5,49 м, 5,98 м, 18,72 м, 18,31 м, 6,03 м, від т.Р до т.О 1,59 м, від т.О до т.В дворовий фасад будівлі.

В спільному користуванні сторін залишити земельну ділянку площею 0,0198 га, на плані показана білим кольором, що розташована під частиною адмінбудівлі в межах: від т.Б до т.Н лицевий фасад будівлі 15,30 м, від т.Н до т.О стіна будівлі 12,71 м, 1,59 м, від т.О до т.В дворовий фасад будівлі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7819 грн. 32 коп. витрат на експертизу та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2018 року.

Головуючий:Судді: