Справа № 675/2696/16-ц
Провадження № 2/675/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2018 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Трасковського С.Л., за участю секретаря судового засідання Ящука О.І, представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності на житловий будинок житловою площею 62, 1 кв.м., загальною площею 115, 9 кв.м, який розташований по вул.Гагаріна, 9а в с.Клубівка Ізяславського району Хмельницької області, а також про визнання за ним права власності на ? частину вказаного житлового будинку.

В обґрунтування позову вказав, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Клубівською сільською радою Ізяславського району 03.08.2008 року, актовий запис №10. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.07.2016 року вказаний шлюб було розірвано.

Спірний житловий будинок належить на праві власності відповідачу, який вона придбала за договором купівлі-продажу від 12.07.2007 року. Разом з тим, за час проживання в даному будинку з 2008 року по травень 2016 року подружжям було проведено роботи по реконструкції та капітальному ремонту житлового будинку та господарських споруд, зокрема: заміна шатрового покриття будинку та цементно-азбестових листів на ондулін, заміна огороджувальних конструкцій, реконструкція навісу до будинку (тераси), реконструкція хліва під гараж з добудовою.

Зазначає, що на вказані роботи було витрачені спільні кошти сторін по справі, а тому відповідно до приписів ст.62 Сімейного кодексу України житловий будинок №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка Ізяславського району має бути визнаний спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Також просив суд визнати за ним право власності на ? частину спірного будинку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в позові.

Як пояснила ОСОБА_2, будинок №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка Ізяславського району на праві власності належить їй особисто, так як придбаний нею до укладення шлюбу з позивачем. Після його придбання, в даному будинку проводились ремонтні роботи, зокрема: заміна старих вікон на металопластикові, старих вхідних дверей - на металеві, цементно-азбестових листів покриття даху будинку та навісу до нього (тераси) - на ондулін, облаштування підлоги та сходів навісу керамічною плиткою, обмуровування металевих стовпів навісу цеглою, незначне збільшення площі хліву та реконструкція його під гараж із встановленням воріт. Деревяна опора даху (крокви) під час ремонту не замінювались. Ремонт даху проводили її рідний брат та два брати позивача. Останнім вона особисто оплатила вартість їх робіт.

Також пояснила суду, що металопластикові вікна вона придбала та здійснила ними заміну старих деревяних у будинку до укладення шлюбу, в лютому 2008 року. Покриття даху та навісу до будинку було замінено в 2009 році.

Разом з тим відповідач пояснила, що всі ремонтні роботи проводились лише за її особисті кошти, зароблені за кордоном, в тому числі до укладення шлюбу. Відповідач лише самостійно улаштував підлогу та сходи навісу до житлового будинку керамічною плиткою, а також здійснив мурування стовпів навісу цеглою. При чому матеріали для проведення таких робіт придбані також відповідачем за її особисті кошти.

Представник відповідача вказав, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №018/2017 від 02.11.2017 року, призначеної ухвалою суду, збільшення вартості домоволодіння за рахунок вартості виконаних будівельних робіт та витрачених на це матеріалів за час перебування сторін у шлюбі не є істотним, не призвело до зміни якісних характеристик обєкту, що в розумінні ст.62 СК України не дає підстав для визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі продажу будинку від 12.07.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 придбала силікатноблочний житловий будинок з прибудовою, верандою та навісом А-1, жилою площею 62,1 кв.м, загальною площею 115,9 кв.м, загорожу з плоских а/цем. листів N, с/блочний сарай Б, с/цегляний погріб б, селікатноблочну літню кухню б1, які знаходяться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с.Клубівка, вул.Гагаріна, 9а. Ціна договору складає 60600 гривень, з яких 45450 гривень отримано ОСОБА_6 при укладенні договору, решту 15150 гривень ОСОБА_2 зобовязалася виплатити до 01.10.2007 року.

В подальшому право власності на зазначене домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується рішенням реєстратора від 11.09.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15882162 від 11.09.2007 року.

Зі свідоцтва про шлюб серії І-БВ №145786 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 03.08.2008 року зареєстрували шлюб, актовий запис №10.

На підставі заочного рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.07.2016 року шлюб, зареєстрований 03.08.2008 року виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області актовим записом №10, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.08.2016 року.

За клопотанням представника позивача в судових засіданнях 15.03.2017 року та 07.06.2017 року допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що протягом 2009 - 2010 років у домоволодінні по вул.Гагаріна, 9а в с.Клубівка було проведено ремонтні роботи. В 2009 році заміна покриття даху будинку на ондулін, облаштування керамічної плитки на підлозі навісу до будинку, обмуровування металевих стовпів навісу цеглою. В 2010 році штукатурення хліву, збільшення його розміру та переобладнання його під гараж. Період заміни вхідних дверей та вікон в будинку свідок з впевненістю не зміг назвати. Також зазначив, що облаштування керамічної плитки на підлозі навісу та мурування стовпів навісу цеглою здійснював безпосередньо ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що особисто зі сторонами у справі не знайома, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Бачила, що в 2009 році проводився ремонт в будинковолодінні за адресою: с.Клубівка, вул.Гагаріна, 9А. Під час ремонту було замінено деревяні балки та шифер на даху будинку, вікна на металопластикові, вхідні двері на металеві, хліб переобладнали під гараж. ОСОБА_9 та ОСОБА_2 під час ремонту не бачила.

Також за клопотанням позивача та її представника в судовому засіданні 16.02.2018 року було допитано свідків ОСОБА_6, яка є попереднім власником будинку №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка, та ОСОБА_10, яка є сусідкою сторін у справі.

ОСОБА_6 повідомила суду, що в 2007 році продала спірне будинковолодіння ОСОБА_2, отримавши від останньої його вартість в сумі 60600 гривень в повному обсязі. Також повідомила, що з моменту придбання нею ОСОБА_6 даного будинку було проведено ряд ремонтних робіт, а саме: облаштувано керамічною плиткою ванну кімнату та туалет, підведено газопостачання, встановлено газовий котел, поклеїно шпалери в 2-х кімнатах будинку, викопано криницю. Посилаючись на два фотознімки будинку, надані відповідачем, пояснила, що вони зроблені нею та на час продажу підлога навісу не була облаштована керамічною плиткою. Зазначила, що пізніше, вже після продажу вказаного будинковолодіння бачила, що новий власник замінив покриття даху з шиферу на ондулін.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою сторін по справі, повідомила, що бачила як проходив ремонт домоволодіння №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка. За час ремонту було облаштувано підлогу навісу керамічною плиткою, його стелю підбили вагонкою, поштукатурили хлів, облаштували гараж та подовжили його, замінили покриття даху будинку на ондулін. Не бачила, щоб знімали деревяні опори даху (крокви, лати) та облаштовували нові.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 26.06.2017 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. На вирішення експерта поставлено питання: 1.Яка ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка станом на 11.08.2016 року; визначити обсяги і вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів, що були використані під час проведення реконструкції та ремонту житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 03.08.2008 року по 11.08.2016 року; чи призвели вказані будівельні роботи та використані будівельні матеріали до збільшення вартості даного домоволодіння по відношенню до його вартості у попередньому технічному стані на дату реєстрації шлюбу між сторонами у справі 03.08.2018 року і на скільки збільшилась вказана вартість, в тому числі у відсотках.

Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №018/2017 від 02.11.2017 року було встановлено, що ретроспективна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд №9а по вул.Гагаріна в с.Клубівка Ізяславського району станом на 11.08.2016 року становить 220697 гривень; вартість будівельних (ремонтних) робіт, виконаних у вказаному будинковолодінні з 03.08.2008 року по 11.08.2016 року під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з врахуванням вартості використаних будівельних матеріалів становить 113847 гривень; будівельні роботи та використані будівельні матеріали призвели до збільшення вартості даного домоволодіння по відношенню до його вартості у попередньому технічному стані на дату реєстрації шлюбу між сторонами 03.08.2008 року на 106850 гривень, в процентному співвідношенні на 51%.

Положеннями частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Частинами 3 та 4 статті 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 08.11.2017 року по справі №6-1447цс17, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ч.1 ст.62 СК України. Для застосування передбачених ст.62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, так і його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Натомість, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення ремонту спірного нерухомого майна, належного на праві особистої приватної власності відповідачу ОСОБА_2 та придбаного нею до шлюбу, за рахунок спільних сумісних коштів як подружжя, або особистих коштів позивача, у тому числі позивачем не доведено його участь в істотному збільшенні вартості будинковолодіння.

При цьому визнаний відповідачем факт особистого проведення позивачем ремонту навісу до будинку (вкладання керамічної плитки, обмуровування стовпів цеглою) не може свідчити про значний внесок останнього своєю працею в істотне збільшення вартості будинку в такому розумінні, що б визначав можливість визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні ч.1 ст.62 СК України.

Сам факт перебування позивача в шлюбі з відповідачем на момент ремонту спірного обєкта нерухомого майна, який перебував в особистій приватній власності відповідача, не є достатньою підставою для визнання спільним майном подружжя.

Покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 суд оцінює критично, оскільки ними лише підтверджується факт проведення ремонтних робіт в спірному будинковолодінні протягом 2009 2010 року, але не підтверджується факт проведення таких робіт за рахунок спільних коштів подружжя чи особистих коштів позивача. Крім того їх покази не підтверджені іншими належними доказами, які б в сукупності могли доводити їх значимість для справи. Також покази свідка ОСОБА_8 щодо заміни деревяних балок даху житлового будинку не узгоджуються із показами інших свідків та поясненнями відповідача.

Окрім того висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №018/2017 від 02.11.2017 рокусуд не приймає до уваги, оскільки оцінку та визначення ринкової вартості спірного будинковолодіння проведено з порушенням вимог п.15 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, щодо подібності майна, адже некоректно підібрано аналоги за площею, місцем розташування. Крім того, у даному висновку зазначено вартість ремонтних робіт в домоволодінні та використаних при цьому будівельних матеріалів, які не визнані відповідачем та не доведені позивачем, зокрема розбирання та улаштування лат (рештування) з дошок та крокв зі стояками. Даний висновок не свідчить про істотність збільшення вартості спірного майна.

Після роз'яснення судом сторонам права на вчинення процесуальних дій, останні відмовилися від проведення додаткової або повторної експертизи.

Також судом не приймається до уваги, як доказ придбання металопластикових вікон відповідачем до реєстрації шлюбу з позивачем, квитанція до прибуткового касового ордера від 10.02.2008 року, надана в судовому засіданні 16.02.208 року, так як відповідно до пояснень представника відповідача, дана квитанція ОСОБА_2 була виписана підприємцем ОСОБА_11 за три місяці до дати її подачі до суду, а не 10.02.2008 року.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За даних обставин суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання спільною сумісною власністю його та відповідача ОСОБА_2 як подружжя домоволодіння, розташованого за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с.Клубівка, вул.Гагаріна, 9а, у звязку з чим в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. При цьому, відмова в задоволенні первісної вимоги визначає відсутність підстав для задоволення вимоги щодо визнання за відповідачем права власності на ? частини вказаного житлового будинку, яка є похідною від первісної вимоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141 258, 263-265, 268, 273, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 (НОМЕР_1, виданий Гребінківським СВМ Васильківського МВ РУМВС України в Київській області 26.02.2000 року, податковий номер НОМЕР_2, адреса: Хмельницька область, Ізяславський район, с.Клубівка, вул.Гагаріна, 9А) до ОСОБА_2 (НОМЕР_3, виданий Ізяславським РВ УМВС України 04.07.2001 року, податковий номер 243902822, адреса: Хмельницька область, Ізяславський район, с.Клубівка, вул.Гагаріна, 9А) про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину житлового будинку відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.02.2018 року.

Суддя С.Л. Трасковський