Справа № 211/3061/17
Провадження № 2/211/239/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Григір А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № 48/в від 27.11.2006 року в розмірі 1939402,81 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно заперечень просив застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до ОСОБА_3 12 грудня 2007 р. листом № 30 з заявою про дострокове погашення кредиту, а отже змінив строк виконання зобов'язання по погашенню кредиту.

Враховуючи положення ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 27 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1», правонаступником якого було ОСОБА_4 акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 48/в (а.с. 7-9 копія договору з додатком).

Згідно пункту першого вказаного договору, банк надає позичальнику ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (надалі Кредит) в сумі 40 000 доларів США 00 центів на термін користування до 16-00 години 26 листопада 2013 року. За користування кредитним коштами встановлюється плата в розмірі 14 процентів річних. Кредит надається позичальнику на придбання спецтехніки. Забезпечення виконання зобовязань позичальника з повернення Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісій, неустойки (штраф, пеня) відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, а також інших витрат кредитодавця, виступає застава: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Пунктом 2.3. кредитного договору сторони погодили, що повернення кредиту буде здійснюватися у готівковій або у безготівковій формі на відкритий позичковий рахунок № 548/840 за платіжним дорученням у наступному порядку: до 31 числа щомісячно, згідно з графіком (додаток № 1 до договору). Останнє погашення кредиту та відсотків здійснити до 26 листопада 2013 року. Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитодавця: суми Кредиту, процентів, комісій та штрафних санкцій, визначених цим договором.

У разі несвоєчасного погашення Кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної п. 1.1.3 цього договору, за кожен день прострочення виконання (п. 4.2. договору).

Згідно п. 4.3. договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3 3.3.37 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5 процентів від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1 цього договору, за кожен випадок порушення.

Відповідно до п. 4.4. договору, у разі прострочення позичальником виконання зобовязання за цим договором, він зобовязується на вимогу кредитодавця сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим договором.

Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України.

Банк свої зобовязання належним чином виконав, надавши відповідачці кредит в сумі 40000,00 доларів США, що еквівалентно 202000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 14732 від 27.11.2006 р. (а.с. 10 копія заяви). Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, порушивши цим умови Договору.

Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачкою зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу, станом на 25.04.2017 року, ОСОБА_3 згідно наданого суду розрахунку (а.с.5-6) має заборгованість у розмірі 1939402,81 грн., яка складається з наступного: 71827,28 доларів США (по курсу станом на 25.04.2017 р. становить 1915899,10 грн.) заборгованість за тілом та відсотками, з яких: 32305,00 доларів США. заборгованість за кредитом; 39522,28 доларів США заборгованість за відсотками; та 23503,71 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка).

Разом з тим, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 3.2.3 кредитного договору у разі несвоєчасного погашення кредиту та/або процентів, кредитодавець має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом встановлено, що вимогу банку про дострокове повернення кредитних коштів в 30-денний строк ОСОБА_3 отримала 12 грудня 2007 року, а тому за визначенням пункту 3.2.3 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту - 20.01.2018 р. (30-денний строк з моменту вимоги банку від 12.12.2007 р.).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09 листопада 2016 р. по справі № 6-2251цс16 та від 05 липня 2017 р. по справі № 6-509цс17.

З огляду на зазначені обставини у справі, оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, а в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав з 20.01.2008 року, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 12 липня 2017 року, тобто зі спливом позовної давності.

Крім того, як вбачається з наданого суду розрахунку, останні платежі відповідачкою були вчинені в 2008 році.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до вимог банку, тому зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в звязку зі спливом строків позовної давності.

Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 257, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 лютого 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко