Провадження № 22-ц/773/217/18 Категорія: 48 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені та додаткових витрат на неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2013 року із ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Унаслідок неналежного виконання відповідачем цього судового рішення за період з квітня 2013 року і по вересень 2016 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15190,43 грн., які вона просить стягнути, а також пеню за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів у сумі 4644,61 грн. та індексацію у сумі 6622,16 грн..

Крім того, у зв'язку із хворобами дітей нею понесені додаткові витрати на рекомендовані лікарями обстеження, лікування та оздоровлення дітей, також придбано шкільні товари і велосипеди. Загальна сума додаткових витрат складає 36052,47 грн., у зв'язку із чим половину цих витрат у розмірі 18026,24 грн., які повинен нести батько дітей просить стягнути із відповідача, а також відшкодувати понесені нею судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15190,43 грн., неустойку (пеню) за період з квітня 2013 року по вересень 2016 року у розмірі 4644,61 грн., відшкодування понесених додаткових витрат на дітей у розмірі 14660,67 грн. та 551,20 грн. судового збору.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього заборгованість по аліментах у розмірі 8890,43 грн., неустойку (пеню) у розмірі 3761,82 грн., у стягненні додаткових витрат на дітей - відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу визнала частково. Просить стягнути на її користь заборгованість по аліментах і пеню у розмірах, зазначених відповідачем в апеляційній скарзі. Апеляційну скаргу в частині відмови у стягненні додаткових витрат на дітей просить залишити без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 грн. щомісячно (а.с.73-77). На підставі цього судового рішення видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у державного виконавця.

Із наданих державними виконавцями Млинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області та Другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що на час звернення позивача із даним позовом до суду у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8890 грн. 43 коп. (а.с.85, 98), а тому саме цей розмір заборгованості і підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням зазначених вище складених державними виконавцями розрахунків заборгованості, а саме місяців, у яких аліменти не сплачувалися або сплачені у меншому розмірі, неустойка (пеня) складає 3761 грн. 82 коп.. Із таким розміром пені погодилася у суді апеляційної інстанції і сама позивач, а тому саме цей розмір пені і підлягає стягненню із відповідача.

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Із матеріалів справи вбачається, що діти сторін потребують медичного обстеження, лікування та оздоровлення. Зазначену обставину відповідач не спростував, чим не довів своєї вимоги про відмову в позові у цій частині.

Позивачем підтверджено належними та допустимими доказами понесення нею на ці додаткові витрати коштів на загальну суму 20121 грн. 88 коп..

Ураховуючи наведене, половина цієї суми, що становить 10060 грн. 94 коп. підлягає стягненню із відповідача.

Разом із тим, суд приходить до висновку, що придбання шкільних товарів не є додатковими витратами, оскільки не відносяться законом до категорії додаткових витрат, у зв'язку із чим ці вимоги не підлягають до задоволення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення індексації та додаткових витрат на придбання велосипедів сторонами не оскаржується, а тому і не переглядається.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо визначення необхідних для стягнення розмірів заборгованості по аліментах, пені і додаткових витрат зроблені з неповним з'ясуванням обставин справи, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в оскарженій частині та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2017 року в даній справі в частині визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів, пені та додаткових витрат на дітей змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Луцька Волинської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 8890 грн. 43 коп. (вісім тисяч вісімсот дев'яносто грн. 43 коп.), пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2013 року по вересень 2016 року у розмірі 3761 грн. 82 коп. (три тисячі сімсот шістдесят одна грн. 82 коп.) та 10060 грн. 94 коп. (десять тисяч шістдесят грн. 94 коп.) понесених додаткових витрат на дітей.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: