АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 760/9366/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/875/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 07 листопада 2017 року,

встановив:

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 07 листопада 2017 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи..

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що з 10 листопада 2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дитина - ОСОБА_6. Позивач зазначала, що шлюб між сторонами було розірвано 15 червня 2012 року, неповнолітня донька проживає з нею та перебуває на її утриманні, тоді як відповідач не надає належної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим просила стягнути на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 07 листопада 2017 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_6 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що батько зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку та визначив розмір аліментів - ј частину від усіх видів його заробітку.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він був зроблений із порушенням норм матеріального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 10 листопада 2000 року по 15 червня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом вказаної статті за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами у справі, неповнолітня ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю та батьком в одній квартирі, яка належить на праві власності відповідачу та неповнолітній дитині в рівних частках відповідно до свідоцтва про право власності від 19 жовтня 2006 року. Доказів на підтвердження того, що місце проживання дитини було визначене разом з матір'ю за рішенням суду матеріали справи не містять.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_3 надала до суду копії товарних чеків на придбання одягу, чим підтверджувала свої доводи про те, що дитина перебуває виключно на її утриманні. Однак, з матеріалів справи неможливо зробити однозначний висновок про те, що вказаний одяг придбавався позивачем саме дитині, оскільки з наданих чеків вбачається придбання одягу та взуття різних розмірів, що позбавляє суд відмежувати кількість придбаних товарів для дитини. Крім того, придбання побутової техніки та посуду також не є доказом того, що дитина повністю перебуває на утриманні позивача.

Крім того, сплата аліментів у грошовій формі не є єдиною формою участі батьків в утриманні дитини. Законом передбачено, що батьки можуть брати участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, а позивач не заперечувала, що утримання квартири та сплата житлово-комунальних послуг в повному обсязі здійснюється відповідачем ОСОБА_4 Крім того, сторони у судовому засіданні визнали, що продукти харчування для доньки придбаваються як позивачем ОСОБА_3, так і відповідачем ОСОБА_8

При зверненні до суду з апеляційною скаргою, відповідачем було надано копії квитанцій про оплату послуг мобільного зв'язку для дитини, благодійних внесків до школи, в якій навчається неповнолітня донька, а також придбання путівок для відпочинку та абонементу до спортивно-оздоровчого закладу для дитини, що свідчить про участь відповідача ОСОБА_4 у витратах на утримання дитини.

До витрат, необхідних для утримання дитини відповідного віку, окрім витрат на придбання непродовольчих товарів індивідуального користування (одягу, взуття, натільної білизни, панчішно-шкарпеткових виробів) входять також, зокрема, витрати на харчування, оплату житлово-комунальних, побутових, транспортних послуг, послуг культури та зв'язку.

Вказані обставини свідчать про те, що дитина проживає разом з обома батьками та знаходиться на їх спільному утриманні, з вимогами про визначення місця проживання разом з одним з батьків сторони до суду не звертались, а тому підстави для стягнення аліментів на користь одного з батьків, а саме позивача ОСОБА_3, відсутні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення - про залишення позову без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 07 листопада 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді