АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/1216/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Чобіток А.О., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, ухвалене в м. Києві, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

02 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що за життя її батько, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, побудував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок було оформлено на ОСОБА_3 Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка також була оформлена на ОСОБА_3 Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок і земельну ділянку оформлені на відповідачку, видача свідоцтв про право на спадщину є неможливою. ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 229,10 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1; а також на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,10 га, кадастровий помер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи. Вважає, що суд безпідставно відмовив у визнанні права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку та земельної ділянки через відсутність відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва. Правовстановлюючі документи на вказане майно знаходяться у відповідачки ОСОБА_3, а тому видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину неможлива.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Представник відповідачки ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4, який помер 30 листопада 2014 року.

10 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого 30 листопада 2014 року батька ОСОБА_4 (а. с. 36). На підставі поданої заяви державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №164/2015 (а. с. 35).

30 листопада 2014 року з заявою про прийняття спадщини після померлого 30 листопада 2014 року чоловіка ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_3 (а. с. 45).

22 червня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до державного нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за Законом, а саме, на Ѕ частину гаражного боксу за № 369 в ГБК «Озерний», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 2-Ж (а. с. 49-50). Цього ж дня державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори сторонам видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину гаражного боксу №369 в ГБК «Озерний» кожній (а. с. 56).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 229,10 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1; а також на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,10 га, кадастровий помер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції відмовив. За висновком суду підстави для визнання такого права за ОСОБА_2 відсутні, оскільки державним нотаріусом не була видана постанова про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право власності за законом в порядку спадкування на будинок та земельну ділянку.

Колегія суддів убачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачки ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку та на 1/4 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а також відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що правовстановлюючі документи на вказане майно знаходяться у відповідачки, а тому видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину неможлива, оскільки питання щодо оформлення спадщини належить до компетенції нотаріусів. З огляду на положення ст. 15 ЦК України вирішення вимог про визнання права власності на спадкове майно можливе лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Чобіток А.О.

Українець Л.Д.