Справа № 362/2685/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/330/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 38 01.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Марченку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому, зменшивши позовні вимоги, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті 2 лютого 2010 року матері ОСОБА_4 на три місяці після набрання рішенням суду законної сили, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті матері відкрилася спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,4302 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області.

25 травня 2017 року позивач отримав від державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом.

Разом з тим, строк для прийняття спадщини після смерті матері позивачем пропущено з поважних причин, оскільки з 1 квітня 2010 року по 15 вересня 2010 року він перебував у відрядженні по роботі у Кіровоградській області по справах радгоспу згідно наказу №12 від 30 березня 2010 року, що, на думку ОСОБА_1, є підставою для задоволення позову та визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення, посилаючись на те, що судом не надано належної оцінки факту пропуску ним строку для прийняття спадщини з поважних причин, що підтверджується наданими ним належними та допустимими доказами.

Представник відповідача ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги позивача заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнала та просила апеляційний суд про її задоволення з викладених в ній підстав.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 лютого 2010 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 177164, виданим виконкомом Шевченківської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку прийняли її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі, які у визначений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.36, 38).

Позивач ОСОБА_1, який також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4, заяву про прийняття спадщини після її смерті подав 08 вересня 2010 року (а.с.39), після спливу визначеного ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, в звязку з чим 08 вересня 2010 року Васильківською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 листом за № 02-14-1545 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 02 лютого 2010 року його матері ОСОБА_4 в звязку з відсутністю доказів фактичного прийняття ним спадщини після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк та пропущення шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини до Васильківської райдержнотконтори (а.с.40).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2017 року ОСОБА_1 постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1-2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом після смерті 02 лютого 2010 року матері ОСОБА_4, заяву про прийняття спадщини нотаріусу подав з пропуском визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Посилання позивача на те, що строк прийняття спадщини ним був пропущений з поважних причин, оскільки з 01 квітня 2010 року по 15 вересня 2010 року він перебував у відрядженні в Кіровоградській області по справах радгоспу, обґрунтовано були відхилені судом першої інстанції, оскільки перебування у відрядженні в іншій області не встановлювало для позивача обєктивні, непереборні, істотні труднощі, які перешкодили подачі ним нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Спадщина після смерті матері позивача відкрилася 02 лютого 2010 року, тоді як у відрядження він відбув 01 квітня 2010 року, тобто на протязі двох місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_1 не був позбавлений можливості вчинити дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Крім того, посилання позивача на перебування у відрядженні, як на обставину, яка становила обєктивні, непереборні, істотні труднощі для прийняття ним спадщини, спростовуються і тим фактом, що ще під час відрядження у Кіровоградській області, а саме 08 вересня 2010 року, ним особисто було подано Васильківській районній державній нотаріальній конторі, розташованій у м. Василькові Київської області, заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.39), що, на думку колегії, свідчить про наявність у ОСОБА_1 обєктивної можливості зявитися до нотаріуса, не зважаючи на відрядження, і подати заяву про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, який тривав до 02 серпня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення його позову та визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 були предметом дослідження суду першої інстанції, який дав їм належну та всебічну оцінку, і додаткової перевірки не потребують, а інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: