Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/7372/17 Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/778/1054/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Омега Банк», про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору).

В позові зазначав, що 27 серпня 2008 р. між ним та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», укладено кредитний договір № 0703/0808/71-167 на отримання кредиту в іноземній валюті в розмірі 38 000 доларів США .

Вважає кредитний договір № 0703/0808/71-167 від 27 серпня 2008 р. недійсним, посилаючись на те, що на момент його укладання в АТ «Сведбанк» була відсутня індивідуальна ліцензія на надання кредиту в іноземній валюті.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом зроблено хибний висновок, що на підставі ліцензії №38 та дозволу №38-2, виданих НБУ 7 грудня 2007 року Банк мав право на здійснення валютних операції. Проте, судом першої інстанції не було встановлено, право на які саме валютні операції дозволено було вказаною ліцензією.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд виходив з безпідставності позовних вимог і з чим погоджується судова колегія.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що банк не мав права укладати з ним кредит в іноземній валюті, проте цей довід апеляційної скарги є неспроможний з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею в Україні є гривня. При цьому, Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, згідно зі ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та п. 2.3 "Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій", за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Отже, з аналізу діючого законодавства з питань регулювання валютних відносин в Україні слідує, що Банки як фінансові установи мають право укладати кредитні договори про надання фізичній особі кредиту в іноземній валюті при наявності виданих Національним банком банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями.

Встановлено, що дата первинної реєстрації ВАТ «Сведбанк», яке змінило назву на ПАТ «Сведбанк» та в подальшому перейменовано на ПАТ «Омега Банк» - 31 жовтня 1991 р.

7 грудня 2007 р. Національний Банк України видав ПАТ «Сведбанк» банківську ліцензію № 38, та дозвіл № 38 -2 на право здійснювати банківські операції, тобто на момент укладення кредитного договору - 27 серпня 2008 р., банк мав право на здійснення валютних операцій, а отже умови кредитного договору не суперечать чинному законодавству і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 р. № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

З огляду на наведене вище колегія вважає не обґрунтованими доводи скаржника про те, що Банк не може видавати кредит в іноземній валюті, а позичальник в силу діючого в Україні валютного законодавства позбавлений можливості виконувати зобов'язання в іноземній валюті.

Таким чином доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені і застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: