Справа № 698/126/17
Провадження № 2/698/87/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 р.Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 27.10.1990 року до 02.10.2015 року вона та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Катеринопільського районного суду від 02.10.2015 року, яке набрало законної сили 13.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що за час спільного сумісного проживання ними було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Зарічна, 10, в селищі Катеринопіль, Катеринопільського району, Черкаської області. Крім того, за спільні кошти в 2004 році було придбано автомобіль ВАЗ 21063, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 16000 грн.. Позивач стверджує, що 01.10.2015 року відповідач, з метою уникнення розподілу спільно нажитого майна, без її дозволу перереєстрував вказаний автомобіль на свою матір ОСОБА_5. Позивач зазначає, що розподілити спільне майно подружжя та виділити частки в натурі неможливо. З огляду на викладене, позивач просить поділити між ними будинок як спільне сумісне майно подружжя, виділивши кожному по ? ідеальній частині без виділу в натурі вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами та стягнути з відповідача грошову компенсацію, розмір якої дорівнює вартості ? частки у автомобілі в сумі 8000 грн..

В судовому засіданні за наслідками проведеної судово-товарознавчої експертизи, позивач уточнив позовні вимоги в частині, що стосується розміру грошової компенсації, за відчуження автомобіля, збільшивши її до 12885 грн.(станом на 01.10.2015 року). Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору та надання правової допомоги. У відповідь на твердження представника відповідача про сплату коштів за належну позивачу частку автомобіля, остання заперечила факт отримання вказаних коштів. Вважає, що угода з продажу автомобіля є удаваною, оскільки їй достовірно відомо, що незважаючи формальну зміну власника, відповідач продовжує користуватися спірним автомобілем.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме: заперечує щодо стягнення грошової компенсації за відчуження автомобіля в повному обсязі та щодо стягнення грошових коштів за актом виконаних робіт. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідач при переоформленні автомобіля сплатив позивачу грошові кошти за належну їй частку автомобіля.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 489866 вбачається що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Катеринопільському відділі ЗАГС Черкаської області та після реєстрації шлюбу остання отримала шлюбне прізвище «Кожушко» (а.с.5)

З рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 02.10.2015 року у справі № 698/927/15-ц, яке набрало законної сили 13.10.2015 року вбачається, що 02.10.2015 року судом було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований 27.10.1990 року Катеринопільським районним відділом ЗАГС Черкаської області. (а.с.6)

З технічного паспорту на житловий будинок № 10 по вулиці Зарічна, в селищі Катеринопіль, Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що вказаний будинок складається з: жилого будинку «А-1» загальною площею 111,6 кв. м., житловою площею 59,8 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: веранда «а», ганок, ганок, сарай «Б», сарай «В», гараж «Г», погріб «П», колодязь №1. Також вбачається, що вказані споруди збудовано у 1999 році.(а.с. 9-12)

З свідоцтва про право власності від 20.04.1999 року вбачається, що право власності на житловий будинок по вулиці Зарічна, 10, в селищі Катеринопіль, Катеринопільського району Черкаської області зареєстровано за ОСОБА_4.(а.с.8)

З довідки регіонального сервісного центру Черкаської області Міністерства внутрішніх справ України від 18.01.2017 року за № 31/23/43 вбачається, що автомобіль ВАЗ 21063, 1990 року виготовлення, кузов № ХТА210630L2408709, номерний знак НОМЕР_2, згідно АІПС Автомобіль 18.09.2004 року був зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу на гр.. ОСОБА_4, за місцем проживання власника - селище Катеринопіль, вул. Зарічна, 10. Згідно ЄДР МВС України 01.10.2015 року на підставі довідки-рахунок ААЕ № 322440 від 01.10.2015 року, автомобіль ВАЗ 21063, 1990 року виготовлення, кузов № ХТА210630L2408709, номерний знак НОМЕР_2, був перереєстрований на гр. ОСОБА_5, за місцем проживання власника - селище Катеринопіль, вул. Зарічна, 10.(а.с.7)

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_7 за № 27 від 25.05.2017 року вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля ВАЗ 21063, 1990 року виготовлення, кузов № ХТА210630L2408709, номерний знак НОМЕР_2 станом на 25.05.2017 року, складає 23380 грн..(а.с.38-41)

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та заперечень відповідача суд враховує наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України суд, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За таких обставин суд визнає висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном, а відповідач розпорядився ним на власний розсуд без письмової згоди позивача, а тому позивач має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного автомобілю.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки визнає, що вимоги позивача в частині визнання 1/2 частки у спірному будинку визнанні представником відповідача, а в частині стягнення грошової компенсації вартості спірного автомобілю ґрунтуються на законі, є доведеними в судовому засіданні шляхом надання належних та допустимих доказів.

При цьому суд визнає, що грошова компенсація вартості спірного автомобілю підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням належної останньому ? частки, виходячи з розміру 23380 грн., що визначений експертом станом на 25.05.2017 року у сумі 11690 грн.(23380:2=11690), оскільки вказаний розмір відповідає актуальній вартості майна на час його поділу судом.

Суд відкидає як необґрунтоване твердження представника відповідача про сплату позивачу ? вартості автомобілю, оскільки такі твердження спростовуються останнім та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні через відсутність належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати: на оплату судового збору у розмірі 1948 грн., на залучення експерта в розмірі 1000 грн. та надання правової допомоги у розмірі 4000 грн.. З огляду на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кількість та тривалість проведених у справі судових засідань, що підтверджується відповідним розрахунком, суд визнає співмірним розмір витрат на правову допомогу надану представником позивача у сумі 4000 гривень та з цих підстав відкидає твердження представника відповідача про необгрунтований розмір витрат позивача на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 206, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати жилий будинок «А-1» загальною площею 111,6 кв. м., житловою площею 59,8 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: веранда «а», ганок, ганок, сарай «Б», сарай «В», гараж «Г», погріб «П», колодязь №1, інвентаризаційною вартістю 357540 грн., що розташовані за адресою вул. Зарічна, 10, у селищі Катеринопіль, Черкаської області обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 в рахунок її частки у спільній частковій власності подружжя, право власності на ? житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Зарічна, 10, селище Катеринопіль, Черкаської області, без його реального поділу.

Визнати за ОСОБА_4 в рахунок його частки у спільній частковій власності подружжя, право власності на ? житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Зарічна, 10, селище Катеринопіль, Черкаської області, без його реального поділу.

Визнати легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, 1990 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3 обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 11690 грн. грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 1948 грн., витрати на залучення експерта в розмірі 1000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., а всього стягнути 6948 грн..

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Баранов О.І.