Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/996/17
Провадження по справі 2/281/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Данчука В. В.,

за участю секретаря Миколайчук Н. М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27.01.2010 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, земельну частку (пай) та грошові заощадження, яку я прийняла на підставі заповіту. 31 жовтня 2017 року нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) існують розбіжності у прізвищі особи на яку його було видано, а саме у сертифікаті прізвище спадкодавця вказано «Бондарчук», а у свідоцтві про смерть «Яковенко». Просить визнати за позивачем право власності за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 021587 від 22.09.1997 року площею 3,91 га виданий на підставі рішення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання представника не надіслав, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд не прийняв визнання позову відповідачем згідно ст. 206 ЦПК України та продовжив судовий розгляд, про що постановив ухвалу від 31 січня 2018 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.10.2009 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким житловий будинок з надвірними спорудами, земельну частку (пай) та грошові заощадження заповіла ОСОБА_2 (а. с. 17). 27.01.2010 року ОСОБА_3 померла, що засвідчується свідоцтвом про смерть від 29.01.2010 року серії І-ТП № 138987 (а. с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

31 жовтня 2017 року нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) існують розбіжності у прізвищі особи на яку його було видано, а саме у сертифікаті прізвище спадкодавця вказано «Бондарчук», а у свідоцтві про смерть «Яковенко» (а. с. 15).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У ході розгляду справи судом, на виконання п. 5 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, було неодноразово розяснено представнику позивача, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Позивачем копії спадкової справи не надано, заявляти клопотання про витребування спадкової справи та уточнення позовних вимог відмовився.

Представник позивача, у судовому засіданні, пояснив, що із вимогами про встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 021587 ОСОБА_3 до суду ніхто не звертався, такого судового рішення не надав, про його існування не зазначив.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) вважаються правовстановлюючими документами.

У ході судового розгляду позивачем не доведено належність ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 021587 виданого на імя ОСОБА_4.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суд вважає невірним, оскільки визнавати право власності в порядку спадкування можливо на обєкт спадкування (будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), а не на правовстановлюючий документ на ці обєкти.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем право власності за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 021587 від 22.09.1997 року площею 3,91 га виданий на підставі рішення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 1218 ЦК України, п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, керуючись ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя: В. В. Данчук

Повний текст рішення суду виготовлено 26.02.2018 року.