Провадження № 22-ц/783/7219/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и л а:

05.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України, в якому з уточненням позовних вимог просив визнати дії прокуратури Львівської області щодо незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності такими, що спричинили йому моральну шкоду на суму 7 084 800, 00 грн. та стягнути таку з Прокуратури Львівської області.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що в рамках розслідування прокуратурою Львівської області кримінальної справи №181-022 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, він незаконно перебував під слідством та судом з 11.03.2009 року по 16.12.2013 року. Під час розслідування кримінальної справи у нього в помешканні проводились обшуки, що порушувало його життєвий спокій. Крім того, з 14.10.2009 року по 21.10.2009 року його незаконно утримували під вартою в ізоляторі тимчасового тримання з різними злочинцями, а з 21.10.2009 року по 16.12.2013 року - перебував під підпискою про невиїзд і був позбавлений права вільного пересування. З 22.10.2009 року по 11.12.2009 року, в межах розслідування кримінальної справи, перебував на стаціонарному лікуванні в Львівській обласній психіатричній лікарні та на стаціонарній судово-психіатричній експертизі. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.12.2013 року його визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України та виправдано. Відтак, вважає, що необ'єктивне та упереджене розслідування, незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, спричинило йому значну моральну шкоду, яка полягала у приниженні честі, гідності та ділової репутації, що призвело до порушення його конституційних прав як громадянина України, нормальних життєвих зв'язків у суспільстві, стосовно нього по місцю проживання та роботи було поширено інформацію, як про особу, яка притягується до кримінальної відповідальності та перебувала на лікування у психіатричній лікарні.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в користь ОСОБА_2 1 968 336 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та 23 742 грн. 00 коп. витрат за проведення експертиз. Судові витрати в частині судового збору віднесено за рахунок держави. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням всіх обставин справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не враховано, що незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності разом із незаконним затриманням, утриманням під вартою, обранням запобіжного заходу та незаконне підтримання державного обвинувачення представниками прокуратури Львівської області у суді спричинило йому значну моральну шкоду, яка полягала у доведенні його до відчаю і спроби суїцидального вчинку, до приниження честі, гідності, та ділової репутації, порушення його нормальних життєвих зв'язків у суспільстві, до психологічного бар'єру у спілкуванні з оточуючими його людьми по місцю проживання та по його місцю роботи, як особи, яка притягувалася до кримінальної відповідальності та перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні. Судом першої інстанції безпідставно не враховано висновок експертного дослідження № 4044 від 25 листопада 2014 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким визначено розмір завданої йому моральної шкоди за формулою, включеною до реєстру методик проведення судових експертиз, та становить 7084800 грн. Тому, вважає ухвалене районним судом рішення щодо нього упередженим та незаконним.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Рішення суду оскаржила Державна казначейська служба України.

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що моральна шкода позивачу заподіювалася на протязі 38 місяців (з 13.10.2009 року по 16.12.2013 року). Дані доводи суду є необгрунтованими, оскільки позивач не зазначив ні в позовній заяві, ні в усних поясненнях під час розгляду справи про те, що моральна шкода заподіяна йому незаконними діями суду чи суддів, які розглядали кримінальну справу відносно позивача. Натомість, із 38 місяців кримінальна справа 34 місяці перебувала на розгляді саме в суді, а не в органах досудового слідства, що свідчить про порушення процесуальних строків розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції помилково керувався лише висновком судово-психологічної експертизи № 12341 від 20.04.2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду є необов'язковим і оцінюється за правилами ст. 212 ЦПК України. Крім того, вважає безпідставним застосування судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди розміру мінімальної заробітної плати. Вважає, що при розрахунку моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом необхідно застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у розмірі 1600 грн.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду оскаржила Прокуратура Львівської області.

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при проведенні психологічної експертизи ОСОБА_2, експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, висновок якого враховано судом при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, використовувалася Методика визначення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань, розроблена О.М. Ерделевським, яка згідно Реєстру методик проведення судових експертиз від 29.01.2016 року не застосовується, а відтак даний висновок не може прийматися судом до уваги, як належний доказ у справі. Крім того, зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом не вказано, який саме розмір мінімальної заробітної плати взято для обчислення розміру моральної шкоди. Вважає, що судом неправильно здійснено розрахунок моральної шкоди, розмір якої мав би складати 78 400 грн. (49 міс. х 1600 грн. прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а не 1978 336 грн. Звертає увагу на те, що судом допущено порушення вимог ЦПК України при задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги Прокуратура Львівської області та Державна казначейська служба України підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

Ст.56 Конституції України визначає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування. Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі пов'язуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини. Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень ч.1 цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, передбачених ч.1 ст.1 цього Закону завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди врозмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Встановлено, що постановою слідчого СУ прокуратури Львівської області Шрама О.В. від 14.10.2009 року було порушено кримінальну справу №181-0222 за ознаками вчинення експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2 та ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

14.10.2009 року ОСОБА_2, який підозрювався у вчиненні вищевказаного злочину, було затримано та поміщено до ізолятора тимчасового тримання. Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2009 року в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту було відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Згідно довідки, виданої КЗ «Львівська обласна психіатрична лікарня» /т.1 а.с.185/ ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КЗ «Львівська обласна психіатрична лікарня» з 22.10.2009 року по 11.12.2009 року, поступив в лікувальний заклад через спробу суїциду.

06.11.2009 року обвинувачений ОСОБА_2 в межах розслідування кримінальної справи направлявся на стаціонарну судово-психіатричну експертизу до Львівської обласної психіатричної лікарні. Висновок за результатами проведення вказаної експертизи складено 09.12.2009 року.

Обвинувальний висновок у кримінальній справі №181-0222 було затверджено 13.02.2010 року, після чого справу направлено для розгляду до суду.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 16.12.2013 року ОСОБА_2 визнано невинним у пред'явленому йому обвинуваченні та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Скасовано раніше обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд/т.1 а.с.179-183/. Вирок набрав законної сили 03.01.2014 року.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №4784/15-32 від 25.06.2015 року, за результатами проведеної по справі судово-психологічної експертизи, незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності та довготривалість кримінального переслідування призвели до емоційних страждань ОСОБА_2, до втрати ним звичних зв'язків та змін у звичайній організації життя. Подія незаконного притягнення до кримінальної відповідальності мала інтенсивний психотравмуючий вплив на його психіку та призвела, в тому числі, до тимчасово психотичної глибини розладу його особистості. Розмір моральної шкоди, що була заподіяна ОСОБА_2 з урахуванням психологічних коефіцієнтів може становити 630 мінімальних заробітних плат /т.1 а.с.225-231/.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса - ОСОБА_7 №12341 від 20.04.2017 року, ситуація, яка досліджується по справі для ОСОБА_2 є інтенсивно психотравмуюючою. ОСОБА_2 завдані стрес, страждання як психологічне підґрунтя моральної шкоди. Можливий орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання може складати 615,105 мінімальних заробітних плат/а.с.76-92/.

Відповідно до експертного дослідження № 4044 визначення розміру моральної шкоди підекспертного ОСОБА_2 від 25.11.2014 року, проведеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8, ситуація, що досліджується за справою є психотравмувальною для ОСОБА_2, внаслідок якої йому завдані душевні страждання як психологічне підґрунтя моральної шкоди. Рекомендована сума компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 у зв»язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності та участю у процесуальних діях становить від 553,5 МЗП до 2214 МЗП (розмір мінімальної заробітної плати в Україні на момент винесення рішення судом) ( а.с.8-18 т.1).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в користь ОСОБА_2 1968336 грн. 00 коп. (один мільйон дев»ятсот шістдесят вісім тисяч триста тридцять шість грн.) у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та 23 742 грн. 00 коп. витрат за проведення експертиз, районний суд врахував, як основний доказ, висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса - ОСОБА_7 №12341 від 20.04.2017 року, за яким орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані позивачу страждання може складати 615,105 мінімальних заробітних плат, який на думку суду є найбільш повним, та таким, що не викликає сумнівів у його неупередженості, не суперечить іншим матеріалам справи, є об'єктивним з точки зору методології його проведення, а розрахований на підставі цього висновку експерта розмір моральної шкоди є достатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

Крім того, судом встановлено, що загальний термін перебування ОСОБА_2 під слідством та судом становить 38 місяців.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно ст. 13 ч. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством та судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК ( чинній в редакції на час розгляду справи районним судом) висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Згідно положень ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Матеріалами справи встановлено, що під слідством та судом позивач перебував з 14.10.2009 року по 16.12.2013 року, тобто повних 49 місяців.

Згідно правової позиції, висловленій в постанові Верховного Суду України у справі №6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата станом на день розгляду справи судом - 17.11.2017 року становила 3200 грн.

Тому, розмір моральної шкоди за період перебування позивача під слідством та судом слід розраховувати з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн. за 49 місяців, що становить 3200 х 49 = 156 800 грн.

Однак, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу незаконним перебуванням під слідством та судом, слід врахувати висновки проведених у справі судово-психологічних експертиз, знідно яких незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності та довготривалість кримінального переслідування призвели до емоційних страждань ОСОБА_2, до втрати ним звичних зв'язків та змін у звичайній організації життя. Подія незаконного притягнення до кримінальної відповідальності мала інтенсивний психотравмуючий вплив на його психіку та призвела, в тому числі, до тимчасово психотичної глибини розладу його особистості та суїцидальних спроб.

Тому, враховуючи особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на особу позивача, який має характер інтенсивного психотравмуючий впливу на його психіку, що призвело до порушення його психоемоційного стану, в т.ч. лікуванні в психіатричному закладі, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу слід визначити у розмірі 250 000 грн., що є значно більшим від розміру моральної шкоди, розрахованої відповідно до ст. 13 ч. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та є , на думку колегії суддів, достатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

З наведених мотивів, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в користь ОСОБА_2 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та 23 742 грн. 00 коп. витрат за проведення судово-психологічних експертиз, оскільки такі експертизи призначалися судом за погодженням з представниками прокуратури Львівської області та Державної казначейської служби, які проти їх проведення не заперечували.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційні скарги Прокуратури Львівської області та Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 листопада 2017 року скасувати.

Постановити нове рішення, якимпозов ОСОБА_2 до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в користь ОСОБА_2 250 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та 23 742 грн. 00 коп. витрат за проведення судово-психологічних експертиз.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.