Справа № 502/1269/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

ОСОБА_3

до

Кілійської міської ради

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. З позовної заяви, вбачається, що батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкали усе своє життя в будинку за адресою: АДРЕСА_1, який був ними збудований та введений в експлуатацію в 1980 році. Однак на побудований будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встигли за життя оформити право власності на себе. ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4. Ha момент смерті матері ОСОБА_4, яка мешала в АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_5, брат позивача ОСОБА_6, та позивач. Однак брат позивача ОСОБА_3, змінив прізвище на «ОСОБА_3» та подав нотаріально засвідчену заяву про те, що відмовляється від спадщини яка залишилася після смерті матері. Таким чином оскільки позивач та ОСОБА_5 на момент смерті проживали за адресою: АДРЕСА_1, вони фактично прийняли спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 помер батько позивача, ОСОБА_5 На момент смерті ОСОБА_5, який мешкав в АДРЕСА_1 разом з ним мешкав позивач та його дружина - ОСОБА_1, яка не є спадкоємцем за законом. Отже, оскільки ОСОБА_5 заповіт не складав, позивач на момент смерті проживав за адресою за адресою : АДРЕСА_1 разом з померлим батьком то він фактично прийняв спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5, позивач звернувся до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Богачової Н.М. з заявою про оформлення права власності за спадщиною на вищевказаний будинок та земельну ділянку площею 3,9928 гектарів, в результаті нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але що стосується оформлення власності на будинок батьків, розташований АДРЕСА_1 нотаріус повідомила, що на даний час неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та йому було рекомендовано звернутися до суду.

В зв'язку з зазначеним, представник позивача просила суд:

- встановити факт належності ? частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_5;

- встановити факт належності ? частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4;

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

- визнати за ОСОБА_2, право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8. та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Представник позивача надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву про підтримання позовних вимог позивача та просив розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, належним чином сповіщений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень щодо позовних вимог не надав.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з паспорту серії НОМЕР_2, виданого 2 червня 1997 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання позивача по справі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 - з 2 грудня 1991 року.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Шлюб між рос. «ОСОБА_5», ІНФОРМАЦІЯ_4 та рос. «ОСОБА_4», ІНФОРМАЦІЯ_5 був укладений 19.09.1965 року Кілійським рай бюро ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_4 від 19.09.1965 року, актовий запис № 141. Після реєстрації шлюбу, дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_4».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5, виданого Кілійським р/в ЗАГС, актовий запис № 278, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Зі свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_6 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області від 04.12.2004 р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 перемінив прізвище на «ОСОБА_3», про що зроблено актовий запис № 51.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 158, ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідно до заяви, зареєстрованої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області від 09.09.2014 р., ОСОБА_3, спадщину в установлений законодавством строк не прийняв та на видачу свідоцтва про право на спадщину, як за законом так і за заповітом складеним на його ім'я ОСОБА_4 не претендує, до суду з позовом про поновлення строків для прийняття спадщини звертатися не буде.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області від 07.07.2017 р., спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, земельної ділянки площею 3,9928 га розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області є ОСОБА_2

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 видано акт про завершення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального будинку розташованого в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки, складеної комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» № 209 від 28.04.2016 р., станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» 11.03.2016 р., житловий будинок по АДРЕСА_1складається з: літ. А - житловий будинок 1968 року забудови, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. № 1-6;I - надвірні споруди.

Ha момент смерті ОСОБА_4, яка мешкала в АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кілійської міської ради від 17.07.2017 № 1656.

Ha момент смерті ОСОБА_5, який мешкав в АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кілійської міської ради від 17.07.2017 № 1657.

Як вбачається з листа від 07.07.2017 р. № 387/02-14, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Богачова Н.М. на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 роз'яснила, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, за їх відсутності питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 48867632 від 23.08.2017 р. сформованої Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою, заповідачем є ОСОБА_4, номер у спадковому реєстрі 2330521, дата посвідчення 28.10.1988 р., місце посвідчення Кілійська районна державна нотаріальна контора.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 48867674 від 23.08.2017 р. сформованої Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою, інформація відносно ОСОБА_5 відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 48867624 від 23.08.2017 р., сформованої Білгород - Дністровською міською державною нотаріальною конторою, відносно ОСОБА_4, інформація відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 48867661 від 23.08.2017 р. сформованої Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9. приватним нотаріусом Богачовою Н.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 58518013 та номером у нотаріуса 8/2016.

Щодо встановлення факту належності житлового будинку, факт прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок суд виходить з наступного:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності 1/2 частки ОСОБА_5 та 1/2 частки ОСОБА_4 житлового будинку, який було збудовано до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та також доведеним факт прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по 1/4 частини зазначеного житлового будинку після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Зі ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з

застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, є позивач, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР та ст. 1261 ЦК України, який прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом також встановлено, що в зв'язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_9.

Встановити факт належності 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_8.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_9. по 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями та спорудами розташований в АДРЕСА_1, який складається з: літ. А - житловий будинок 1968 року забудови, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - навіс, літ. Е - убиральня, літ. № 1-6;I - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8. та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников