Справа №403/101/18 провадження № 2/403/76/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 лютого 2018 року смт.Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_3, відділу з питань реєстрації ОСОБА_2 селищної ради Кіровоградської області, треті особи: Криничуватська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про скасування і визнання незаконним розпорядження голови райдержадміністрації та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_3 та відділу з питань реєстрації ОСОБА_2 селищної ради Кіровоградської області, треті особи: Криничуватська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про: 1) визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області від 31.12.2012 року №42-р в частині затвердження проекту земелеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, акту визначення збитків власників землі та землекористувачів та передачі ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 1,8 га, що розташована на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області; 2) скасування рішення реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Кіровоградській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13802793 від 17.03.2016 року щодо державної реєстрації за ОСОБА_3 права приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 020005625 площею 1,8 га, що розташована на території Криничуватської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованого на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації Кіровоградської області від 31.12.2012 року №42-р..

Ухвалою судді від 12.02.2018 року позовну заяву відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України було залишено без руху у зв"язку з її невідповідністю п.п.5, 6, 7, 8, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, а також вимогам ч.5 ст.177 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем на усунення вказаних недоліків була надана позовна заява в новій редакції та зазначено про те, що вона подана разом з належним чином завіреними додатками.

Разом з тим, дослідивши зміст позовної заяви ОСОБА_1, заяви про звільнення від сплати судового збору, перевіривши засвідчення доданих до позовної заяви копій документів, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення поданої ОСОБА_1 позовної заяви без руху з наступних підстав.

Суддею встановлено, що позивач звертається з позовом до трьох відповідачів: ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_4 та відділу з питань реєстрації ОСОБА_2 селищної ради Кіровоградської області з двома позовними вимогами, а саме: про визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_2 РДА Кіровоградської області від 31.12.2012 року №42-р в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, та скасування рішення реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ у Кіровоградській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 13802793 від 17.03.2016 року щодо державної реєстрації за ОСОБА_3 права приватної власності на земельну ділянку площею 1,8 га..

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки якщо позов подано до кількох відповідачів, позовна заява має містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Тому для усунення вказаного недоліку позовної заяви позивачу необхідно вказати, яку саме позовну вимогу вона пред"являє щодо кожного із трьох відповідачів, зазначених нею в позовній заяві.

Крім того, позивачем лише частково виконані вимоги ст.177 ЦПК України, яка передбачає, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

За змістом ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Натомість позивачем частково виконані зазначені вимоги, оскільки до копій позовної заяви додані лише ксерокопії документів, які не є документами (письмовими доказами) згідно зазначених вище вимог.

Таким чином, для виконання вимог ст.177 ЦПК України позивачу необхідно додати до копій позовної заяви копії документів, засвідчених у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч.4. ст.175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддею встановлено, що позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви додана також заява про звільнення її від сплати судового збору.

У зв"язку з викладеним, суддя вважає за необхідне розглянути вказану заяву на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки у разі відмови у її задоволенні, несплата позивачем судового збору буде підставою для залишення позовної заяви без руху, і вирішити в подальшому питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі буде неможливим без вирішення питання щодо необхідності сплати позивачем судового збору чи звільнення від його сплати.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч.1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За змістом ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на викладене, норми ЦПК України передбачають право суду щодо судового збору - відстрочити або розстрочити його сплату, а щодо судових витрат - зменшити або звільнити від їх сплати.

Позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві зазначається про те, що судові витрати складаються лише із судового збору в розмірі 1409,60 грн. у разі відмови суду у звільненні її, як позивача, від його сплати, тобто фактично зазначається про відсутність витрат, повязаних із розглядом справи, зменшення розміру яких або звільнення від сплати яких, передбачено ч.3 ст.136 ЦПК України.

Таким чином, виходячи з положень ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, за наявності відповідної заяви позивача, міг би своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 таке прохання не заявляється, що позбавляє суд можливості вирішити його за відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору.

При цьому суддею враховується роз"яснення п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до якого з урахуванням вимог ст.11 ЦПК (редакція до 15.12.2017 року) суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у ст.8 Закону з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є, крім інших, громадяни України, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, які саме особи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. До таких осіб позивач по справі, з огляду на додані нею до заяви документи, не належить.

Крім того, позивач, посилаючись на положення ст.8 Закону України «Про судовий збір» не надала належних доказів на підтвердження наявності передбачених вказаною статтею підстав для зменшення або звільнення її від сплати судового збору.

Так, відповідно до ч.1 ст.8 Закону , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Згідно положень ч.2 ст.8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Крім того, у п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України (редакція до 15.12.2017 року) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Натомість судом встановлено, що позивачем по справі, без зазначення конкретної підстави, передбаченої ч.1 ст.8 вказаного вище Закону, на підтвердження свого майнового стану було надано довідку Світловодського обєднаного УПФУ Кіровоградської області від 26.12.2017 року, яка містить інформацію про отриману позивачем пенсію лише за шість місяців 2017 року, а саме: починаючи з липня 2017 року по грудень 2017 року, тобто за пів року. Інших доказів щодо отриманого річного доходу за попередній календарний рік, який передував зверненню до суду, в тому числі і довідки від органів державної податкової інспекції, позивачем не надано.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем зазначається про отримання нею щомісячно пенсії в розмірі 1728, 91 грн., однак зі змісту вказаної вище довідки вбачається отримання позивачем пенсії з жовтня 2017 року в розмірі 2031, 46 грн., що є більшим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року в розмірі 1762 грн. 00 коп..

Крім того, зазначаючи в заяві, що у разі оплати судового збору, позивач не матиме змоги оплатити комунальні послуги та залишиться з дитиною без засобів до існування, позивач при цьому, проживаючи в сільській місцевості (с.Криничуватка Устинівського району) та будучи особою похилого віку, 08.09.1930 року, не надала жодного належного доказу на підтвердження вказаних нею обставин.

Посилання позивача на норму ч.1 ст.5 ЦПК України є безпідставним, оскільки наведений позивачем її виклад, а саме: «правосуддя здійснюється на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від майнового стану» не відповідає дійсному змісту ч.1 ст.5 цього Кодексу, яка передбачає, що « здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором».

Щодо твердження позивача про те, що необхідність сплати судового збору позбавляє її доступу до правосуддя, суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.п.53, 54, 59, 60 рішення у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, заява №28249/95) "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Суд має переконатися в тому, що застосовані обмеження не зменшили для заявника можливості доступу до суду та не ускладнили йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Враховуючи принципи, встановлені прецедентним правом, Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (п.61 у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства). Більше того, Суд вважає, що положення п.1 ст.6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Ейрі проти Ірландії»). Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у звязку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п.1 ст.6 Конвенції.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини, зазначені позивачем в заяві про звільнення її від сплати судового збору та докази, надані нею на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що сплата судового збору не становить для позивача ОСОБА_1 непропорційного обмеження її права доступу до суду, а тому її заява про звільнення від сплати судового збору не підлягає до задоволення.

У зв"язку з відмовою у звільненні позивача від сплати судового збору, їй, з метою виконання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, необхідно додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Згідно положень ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року був визначений у розмірі 1762 грн.00 коп..

За змістом п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 704 грн.80 коп..

Відповідно до вимог ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об"єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З огляду на пред"явлення позивачем двох вимог немайнового характеру (перша - про визнання незаконним та скасування розпорядження голови ОСОБА_2 РДА Кіровоградської області, друга - про скасування рішення реєстраційної служби ОСОБА_2 управління юстиції Кіровоградської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1409 грн. 60 коп. за відповідними реквізитами:

Судовий збір сплатити за реквізитами:

Отримувач коштів: УДКСУ в ОСОБА_2 районі;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 36735129;

Банк отримувача ГУДКСУ у Кіровоградській області;

Код банку отримувача (МФО) 823016;

Рахунок отримувача 0423;

Код класифікації доходів бюджету- 22030101;

Призначення платежу - *;101;________(реєстраційний номер обікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр)або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ____________(ПІБ позивача), Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначені недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.185 ЦПК України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦПК України процедурні питання, повязані з рухом справи в судді першої інстанції вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст.ст.95, 175, 177, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_3, відділу з питань реєстрації ОСОБА_2 селищної ради Кіровоградської області, треті особи: Криничуватська сільська рада Устинівського району Кіровоградської області, головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про скасування і визнання незаконним розпорядження голови райдержадміністрації та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у разі виконання ним вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України відповідно до ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_5