Справа №718/3135/13-ц
Провадження №6/718/68/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючої судді Масюк Л.О.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, мотивуючи свої вимоги тим, що Кіцманським районним судом Чернівецької області у справі №718/3135/13-ц прийнято рішення про стягнення солідарно з неї та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 155463 грн. 85 коп. боргу та 1554, 64 грн. судових витрат. На підставі вказаного рішення було видано відповідний виконавчий лист № 718/3 135/13-ц від 16 липня 2014 року.

Зазначає, що 18.07.2014 року Відділом державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного виконавчого документу, про що винесено відповідну постанову ВП № 44081160. Наразі, у відповідності до довідки Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 13.12 2017 року вих № 10239, залишок боргу по вказаному виконавчому листу перед ОСОБА_4 становить 157018, 49 грн.

Вказує, що неповернення боргу виникло у звязку з трагічними обставинами, а саме смертю її дитини у 2012 році. Наразі, вона вживає всіх можливих заходів задля відновлення та функціонування бізнесу та погашення заборгованості, тому просила заяву задовольнити, розстрочити виконання судового рішення та затвердити графік його виконання.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Стягувач за виконавчим листом № 718/3 135/13-ц ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій просив заяву розглянути за його відсутності та заперечив проти задоволення заяви.

Відповідно до положень ст.435 України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання.

У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, який діє з 05.10.2016 року, передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Постановою від 14 грудня 2016 року у справі № 922/796/15 ВГСУ розяснив, що перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є доволі нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє. Відповідно, суд, який приймав рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року, 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" , № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), Вищий господарський суд України вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов'язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Як вбачається з письмової заяви стягувача за виконавчим листом № 718/3 135/13-ц ОСОБА_4 він заперечує щодо розстрочки виконання судового рішення.

Належних доказів, щодо наявності на даний час обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення заявницею не надано, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення слід відмовити у звязку з безпідставністю.

Керуючись ст.435 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: Масюк Л.О.