Провадження №2/521/1355/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 лютого 2018 року року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Поліщук І.О.,
при секретарі - Бєрової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, -
ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження з майна накладений в ході виконавчого провадження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АВ № 964339, виданий 03.02.2009 року, видавник 2-й Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, а саме з будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. Позивач вказує, що є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду від 06 липня 2011 р., цивільна справа №1519/2-2785/11. Для реєстрації права власності на зазначений будинок він звернувся до Державного підприємства "Центр обслуговування громадян", але йому відмовили, оскільки є обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а він є особою, права якої обтяжуються. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на все нерухоме майно, власником якого є позивач, існує арешт на: житловий будинок АДРЕСА_1. Арешт накладено 05.02.2009 року за реєстраційним номером обтяження № 8431294, державний реєстратор: ОСОБА_3, Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області, підстава виникнення обтяження - Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АВ№964339, виданий 03.02.2009, видавник: 2-й Малиновський ВДВС Одеського МУЮ; земельну ділянку, адреса: АДРЕСА_1. Арешт накладено 05.02.2009 за № 8431279 реєстратором: Одеська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АВ №964339, 03.02.2009, 2-й Малиновський ВДВС Одеського МУЮ. 09 червня 2017 року він звернувся до другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою надати інформацію на якій підставі накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 та зняти арешт з будинку та земельної ділянки. Йому відповіли, що згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строки зберігання переданих до архіву виконавчих документів становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. З причин знищення виконавчого провадження за 2009 рік неможливо надати уточнені відомості щодо причин накладання арешту на майно і зняти арешт. Запропоновано звернутися до відповідного суду для вирішення питання щодо зняття майна з-під арешту. Також зазначили, що згідно бази АСВП відкриті виконавчі провадження, відносно ОСОБА_1 станом на 23.03.2017 року не перебувають на виконанні. Державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, але накладений 05 лютого 2009 року арешт знятий не було, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного законодавства, що стали приводом для звернення позивача з даним позовом до суду.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримують в повному обсязі просять розглянути справу у їхню відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Представник відповідача - представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в судові засідання не з'являвся, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06 липня 2011 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, під літерою «Е», який складається з приміщень: 2/1 - коридор площею 7,3 кв.м., 2/2 прихожа площею 11,5 кв.м., 2/3 - кухня площею 30,7 кв.м., 2/4 ванна кімната площею 9,6 кв.м., 2/5 туалет площею 1,2 кв.м., 2/6 коридор площею 12,4 кв.м., 2/7 - житлова кімната площею 11,6 кв.м., 2/8 житлова площею -21,9 кв.м., 2/9 житлова площею 12,4 кв.м., літера «Ж» - гараж, № 1,2-4 - огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1.
Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 вказує, що маючи намір зареєструвати право власності на нерухоме майно, звернувся до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян», однак йому відмовили у реєстрації, бо з'ясувалось, що на житловий будинок та земельну ділянку є обтяження - арешт. Про обтяження до моменту звернення до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» нічого відомо не було.
Позивач звернувся з запитом до Другого Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУ Юстиції в Одеській області про надання інформації про виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на будинок та земельну ділянку.
У відповіді на запит було вказано наступне: Згідно Інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що арешт майна божника накладено у 2009 році, але зняти арешт неможливо, так як виконавче провадження, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби ( зі мінами від 08.12.2009 року ) - знищено. Згідно даних бази АСВП відкриті виконавчі провадження відповідно до порядку робот з документами в органах державної виконавчої служби станом на 23.03.2017 року не перебувають на виконанні. Для вирішення питання щодо зняття арешту з майна пропонують звернутися до відповідного суду.
Однак, не зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження були знищенні, оскільки закінчився строк зберігання матеріалів завершеного виконавчого провадження, державним виконавцем ніяких дій для реального зняття арешту вчинено не було. Також, у відповіді, отриманої від Відповідача, додатково було роз'яснено, що для зняття арешту з майна боржника Позивачу необхідно звернутися до суду.
Частинами 1 та 2 ст. 50 Закону України 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Приписами п. 4.10.2. Інструкції "Про проведення виконавчих дій" в редакції, що діяла на момент завершення виконавчого провадження, передбачено наступне: якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувану або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно боржника може накладатися, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Таким чином, оскільки, станом на 23.03.2017 року на виконанні в Малиновському відділі ДВС м. Одеси документів виконавчого провадження, де боржником виконавчого провадження виступає ОСОБА_1 - не перебуває, тобто це говорить про те, що ОСОБА_1. не є стороною виконавчого провадження по цій справі, а тому правових підстав наявності, а також продовження арешту на майно немає.
Відповідно до ч. І ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію позивачем своїх законних прав на реєстрацію права власності за рішенням суду, тому необхідно зняти арешт, накладений в ході виконавчого провадження, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер АВ № 964339, виданий 03.02.2009 року, видавник 2-й Малиновський ВДВС Одеського МУЮ.
Частиною 2 статті 60 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до положень ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням об'єкта нерухомого майна.
З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту з майна.
Керуючись ст.ст. ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Зняти арешт та заборону на відчуження з будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АВ № 964339, виданий 03.02.2009, видавник: Другий Малиновський ВДВС Одеського міського управління юстиції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2018 року.