Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року

Волноваський районній суд, Донецької області

В складі головуючого: судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.

При секретареві - Метьолкіної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 27.12.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житлом і доводи мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.10.1995 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. В квітні місяці 2010 року в належній їй квартирі був зареєстрований її онук ОСОБА_2.

У вересні місяці 2016 року онук забрав усі свої речі і поїхав до Москви, та з того часу фактично перестав проживати в її квартирі, тобто став відсутнім без поважних причин більше року. Реєстрація в її квартирі онука та його фактичне не проживання позбавляє її можливості отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом на зазначених вище умовах, добровільно з реєстрації він не знявся, тому звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але подав до суду позовну заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнаю, просив позов задовольнити, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії паспорту серії ВВ №298676 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 27.10.1998 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є наявною у справі вбачається, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Про те, що позивачка має онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується копією свідоцтва про його народження №315498, де в графі батько вказано ОСОБА_3. Та копією свідоцтва V-УР №1039390 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, де в графі мати вказано ОСОБА_1.

З договору купівлі-продажу квартири від 05.10.1996 року вбачається, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2, що є наявним в матеріалах справи.

З довідки №8819 від 21.12.2017 року виданої виконкомом Волноваської міської ради депутатів Волноваського району Донецької області про склад сімї вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно прописана в м Волноваха, АДРЕСА_3, а також там прописаний ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, що є наявною у матеріалах справи.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_4, в квартирі зареєстрована і мешкає. Відповідач по даній справі є її онуком і у 2010 році був зареєстрований в квартирі формально, який не був та не є членом її сімї. Крім того, з вересня 2016 року відповідач не проживає у вказаній квартирі оскільки поїхав до Москви, його особистих речей та спального місця в квартирі не має.

Враховуючи, що відповідач добровільно залишив квартиру і не мешкає в ній без поважних причин більше одного року, його особистих речей і спального місця в квартирі не має, позовні вимоги позивача визнав і просив позов задовольнити, добровільно не знявся з реєстрації, що він перешкоджає позивачці як власниці квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивачка не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Писанець