АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/626/17 22-ц/774/328/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 193/626/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - Селянське (фермерське) господарство «Астрон»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року, яке ухвалене суддею Кащуком Д.А у с. Софіївка о 13 год. 12 хв. -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Селянське (фермерське) господарство «Астрон» (далі - СФГ «Астрон») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

В обґрунтування позову зазначило, що воно на підставі договору оренди землі від 01.09.2011 року, укладеного між СФГ «Астрон» та ОСОБА_3, є орендаремземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, строком до 01.09.2021 року.

21 березня 2012 року договір оренди землі від 01.09.2011 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Софіївському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 01135.

Після смерті орендодавця ОСОБА_3 право на нерухоме майно, а саме на орендовану позивачем земельну ділянку отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач ОСОБА_1

24 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4 ще один договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєструвавши право оренди 13.02.2016 року.

Посилаючись на те, що відповідач, як орендодавець, двічі розпорядився своїм майном, що суперечить статтям 203, 215, 317, 319, 626, 629 та 761 ЦК України, повторно передавши майно в оренду іншій особі, що порушує права особи, якій це майно було передано в оренду раніше, просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 24 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років, площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 28268603, дата державної реєстрації 13.02.2016 року та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року позов СФГ «Астрон» задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 24.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років, площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 28268603, дата державної реєстрації 13.02.2016 року.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СФГ «Астрон» судовий збір у розмірі 800,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що суд не врахував, що сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди землі від 01.09.2011 року, що підтверджується листом-відповіддю № 92 від 17.06.2016 року й починаючи з листопада 2016 року обробку земельної ділянки здійснював саме він, а не позивач, що б могли підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які безпідставно не були допитані судом першої інстанції. Також судом не було враховано відсутність державної реєстрації договору оренди землі від 01.09.2011 року та відсутність порушення прав позивача у зв'язку з укладенням 24.12.2015 року між ним та відповідачем договору оренди земельної ділянки. Крім того, зазначив про порушення норм процесуального права щодо не зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Астрон» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач СФГ «Астрон», посилаючись на необґрунтованість та безпідставність наведених в апеляційній скарзі доводів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог СФГ «Астрон» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки в апеляційному порядку не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2011 року між позивачем СФГ «Астрон» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, за умовами якого СФГ «Астрон»отримало на строк 10 років в платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка є приватною власністю ОСОБА_3 (а.с. 6-8, 72).

21 березня 2012 року вказаний договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Софіївському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 01135 (а.с. 67-68).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер і право на нерухоме майно, а саме: на орендовану позивачем земельну ділянку отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2014 року його син ОСОБА_1 - відповідач у справі (а.с.11).

24 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років (а.с. 12-13).

13 лютого 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Профатіловою М.С. здійснено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за іншим орендарем - ОСОБА_2

Підставою для звернення СФГ «Астрон» з позовом стала наявність подвійної державної реєстрації права користування земельною ділянкою СФГ «Астрон» та ОСОБА_2, тоді як угоди про розірвання чи про припинення договору оренди від 01.09.2011 року між позивачем та власником земельної ділянки не укладалися, рішення суду щодо припинення чи розірвання зазначеного договору не приймалося.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 24.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що уклавши під час дії договору оренди від 01.09.2011 року між СФГ «Астрон» та ОСОБА_9 без розірвання останнього, оспорюваний договір оренди, відповідач порушив право СФГ «Астрон», як землекористувача, тому такий договір повинен бути визнаний недійсним з моменту його укладення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 93 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 125, ч.5 ст.126 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Аналогічно правило передбачене й ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі».

Згідно до ст. до 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2011 року між позивачем СФГ «Астрон» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, за умовами якого СФГ «Астрон»отримало на строк 10 років в платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 7,3633 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 6-8, 72).

В укладеному договорі сторони погодили строк дії договору, а також те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а перехід права на земельну ділянку після смерті орендодавця та по інших мотивах не припиняють дії даного договору (п. 8, 26, 40 договору оренди).

Отже, підписавши договір, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Крім того, 21 березня 2012 року вказаний договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Софіївському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 01135, що свідчить про його чинність.

При цьому, матеріалами справи не містять доказів в підтвердження розірвання договору чи припинення строку його дії.

Також судом встановлено, що за чинності вказаного договору оренди земельної ділянки, відповідачем ОСОБА_5 укладено та зареєстровано з ОСОБА_2 ще один договір оренди тієї ж земельної ділянки.

Частина 1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачає право державного реєстратора запитувати від органів виконавчої влади відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі й на земельні ділянки.

Згідно з роз'ясненнями Державної реєстраційної служби від 6 серпня 2013 року №2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 1 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, встановивши, що договір оренди земельної ділянки від 24.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, в порушення вимог ст.ст. 93, 124 ЗК України, та під час дії попереднього договору із СФГ «Астрон», що спричинило подвійну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, дійшов вірного висновку порушення законних прав орендаря СФГ «Астрон» в користуванні земельною ділянкою, переданою йому відповідно до договору оренди та наявність правових підстав для визнання його недійсним, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_2 про неврахування того, що сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди землі від 01.09.2011 року, що підтверджується листом-відповіддю № 92 від 17.06.2016 року й, починаючи з листопада 2016 року. обробку земельної ділянки здійснював саме він, а не позивач, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017 року, встановлено факт подальшого користування СФГ «Астрон» земельною ділянкою, власником якої є ОСОБА_1 і не встановлено підстав для розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, що є преюдиційним доказом та повторному доведенню не підлягає. У зв'язку з цим суд враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу з цього приводу та погоджується з ними.

Доводи апеляційної скарги третьої особи про порушення норм процесуального права щодо не зупинення розгляду даної справи до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Астрон» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дотримання вимог дійочко законодавства перевіряється на момент укладення спірного договору, тобто станом на 24.12.2015 року, а не станом на момент розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Астрон» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати, який звернувся з цим позовом у квітні 2017 року.

Не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи й доводи апеляційної скарги про відсутність державної реєстрації договору оренди землі від 01.09.2011 року, оскільки з договору від 01.09.2011 року вбачається, що договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Софіївському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 01135 від 21 березня 2012 року, який засвідчений підписом реєстратора та відбитком печатки вказаного відділу. Крім того, цей факт також підтверджено й відповіддю Софіївської районної держаної адміністрації від 19.01.2017 року за № 17/32-17 (а.с. 67-68).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, не спростовують.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: