Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

за участі секретаря - Краснововї І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу виконання, -

учасники справи: позивач - ОСОБА_1.;

відповідач: - ОСОБА_2;

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, а саме змінити стягнення аліментів з 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідача на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 30.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 04.02.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною , сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року , який набрав чинності 08.07.2017 року, був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесені зміни до ст. 181-184 СК України.

Розмір аліментів який був встановлений рішенням суду не є достатнім для забезпечення дітей всім необхідним , оскільки відповідач не сплачує додаткових витрат на дітей

Вищевикладене призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що на даний час вона витрачає на утримання дітей приблизно біля 2500 грн. щомісячно без врахування додаткових витрат. Відповідач не має наміру нести витрати на додаткові витрати щодо утримання своїх дітей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, вказуючи на те, що на даний час він сплачує аліменти за виконавчим листом в сумі приблизно 2500 грн. щомісячно та на даний час його офіційна заробітна плата складає 5 тис. грн., а також він готовий нести додаткові витрати по утриманню своїх дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що 30.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 04.02.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною , сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідач ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» на посаді провідного інженера-проектувальника з 14.04.2008 року і по теперішній час. Щомісячна заробітна плата відповідача становить 6215 грн., згідно довідки № 541 від 18.12.2017 року.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на те, що його матеріальний стан не змінився та не поліпшився, тому він не має можливості сплачувати 3 000 грн. аліментів на утримання малолітніх дітей.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) ( правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року вже визначено спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку.

Вище зазначене рішення набрало законної сили та відповідно доводів позивача в апеляційному порядку не оскаржувалось.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення задоволенню не підлягають оскільки позивачем не доведено погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 81,280-283 ЦПК України, ст.ст. 141,180,192,181СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу виконання - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 5 лютого 2018 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1,тел.. НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 тел.. НОМЕР_2

Суддя: