АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1447/18 Справа № 206/1837/17 Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: орган опіки та піклування Самарського районного у м. Дніпрі ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку №1 з господарчо-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 700 кв.м., який був переданий йому на підставі акту про передачу майна стягувача в рахунок погашення боргу, затвердженого 23 травня 2012 року Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Проте в належному йому будинку проживають та зареєстровані відповідачі, а саме: ОСОБА_4, дві її дочки ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яких вона зареєструвала у вищевказаному будинку 29 квітня 2013 року, тобто після передачі будинку у його власність. Після передачі йому цього будинку він просив відповідачів добровільно знятися з реєстрації та звільнити будинок, проте відповідачі проігнорували дане прохання, не допускають позивача до користування належним йому майном, також відповідачами були викрадені його власні речі.

На підставі викладеного просить виселити ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 із будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (а.с.2-6).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року позов задоволено та ухвалено виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, з будинку АДРЕСА_1; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що позивач набув право власності на будинок АДРЕСА_1 у відповідності до вимог закону, проте відповідачі порушують його право власності та добровільно не звільняють житлове приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доводи позовної заяви не доведені, акт про передачу майна стягувачу не є підставою для виселення відповідачів, а також суд першої інстанції незаконно виселив і трьох дітей.

Також апелянт зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та рішення суду не мотивоване.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судорустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дорказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанов Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 23 травня 2012 року, ОСОБА_3, було передано нереалізоване з прилюдних торгів нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належали: 1/12 частина ОСОБА_2, 1/2 частина ОСОБА_12, 1/3 частина ОСОБА_4, та 1/12 частина ОСОБА_11 (а.с. 41-42, 45-46, 49-50, 53-54).

На підставі акту від 23 травня 2012 року про передачу нереалізованого майна ОСОБА_3, останньому було передано нереалізоване з прилюдних торгів вказане вище нерухоме майно (а.с. 88,89,90,91).

Відповідно до свідоцтв про право власності від 01 червня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М., позивач набув права власності на житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, яке було зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 за №82090802 (а.с. 7-10).

З долученої домової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_11 а також з 29 квітня 2013 року зареєстровані неповнолітні діти відповідачки (а.с. 13-19).

У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, а відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також, статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить і положення ст.405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 6-158цс14.

Крім того, в судовому засіданні судом перешої інстанції встановлено, що відповідачі добровільно виселитися із спірного домоволодіння не бажають, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вимоги позовної заяви не доведені, акт про передачу майна стягувачу не є підставою для виселення відповідачів, а також суд першої інстанції незаконно виселив і трьох дітей, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки право власності позивачем було набуто у законний спосіб, а також відповіфдачі не є членами сім'ї власника будинку, тобто позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи відповідачі, після реєстрації права власності на спірний будинок за позивачем, 29 квітня 2013 року зареєстрували місце проживання і трьох неповнолітніх дітей, що в свою чергу призводжить до небажання звільняти спірний будинок.

Також доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно з'ясовано обставини по справі, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та рішення суду не мотивоване, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Проте відповідачі, у відповідності до вимог ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, свої заперечення проти позову не довели та дій на доведення своїх заперечень не вчинили, а згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для скасування або його зміни, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2018 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова