Справа № 442/2045/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4400/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

16.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 в його користь 193230 грн., з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 159783 грн., стягнути солідарно з відповідачів 50000 моральної шкоди та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 06.04.2011 року він позичив ОСОБА_3 398 300,00 грн., що по в еквіваленті становило 35 000,00 Євро.

У забезпечення виконання цього договору позики між ним та відповідачем 06.04.2011 р. було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_6 в садівничому товаристві АДРЕСА_10 та земельну ділянку площею 0,0922 га, кадастровий НОМЕР_1. що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_10. Договором іпотеки визначено вартістю предмета іпотеки, що становить 38 978 гривень.

23.05.2014р. ОСОБА_2 знову позичив ОСОБА_3 та її батькові ОСОБА_4 995 775,00 грн., що в еквіваленті становило 85 000,00 доларів США та 23 травня 2014 року з метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором позики між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, за яким в іпотеку відповідачі передали квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 111,9 кв.м. Договором іпотеки визначено вартість предмета іпотеки, що становить 884700 грн.

Відповідно до п.5.3. договору іпотеки від 06.04.2011 р. та п.5.1 договору іпотеки від 23.05.2014 р. у випадку невиконання зобов»язань боржниками за договором позики іпотекодержатель вправі одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки.

Станом на 08.09.2014 р. сума заборгованості відповідачів перед позивачем становила: ОСОБА_3 по договору позики від 6 квітня 2011 р. - 398 300,00 (триста дев'яносто вісім тисяч триста) гривень, шо по курсу комерційних банків України на час передачі коштів становило 35 000,00 тисяч Євро; ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по договору позики від 23 травня 2014 р. - 995 775,00 (дев'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень, шо по курсу НБУ на час передачі позичальникам коштів становило 85 000,00 тисяч доларів США.

У зв»язку з невиконанням у добровільному порядку зобов»язань за договорами позики, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016р. за ОСОБА_2 визнано право власності на вказані вище предмети іпотеки.

Відповідно до висновку про вартість майна станом на 17.06.2016 року вартість садового будинку, що знаходиться під АДРЕСА_7 та земельної ділянки площею 0,0922 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_12 становить 205070,00 грн.

Вважає, що оскільки вартість садового будинку станом на 17.06.2016 року становить 205070,00 грн. та не покриває суму боргу за договором позики, що становить 398 300,00 грн. він вправі стягнути з ОСОБА_3 в свою користь 193230,00 грн., що становить різницю між вартістю предмета іпотеки та неповернутої суми боргу.

Згідно висновку про вартість майна станом на 17.06.2016 року, вартість квартири АДРЕСА_2 становить 835992,00 грн.

Зважаючи на суму боргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ним, що становить 995775,00 грн. та вартості квартири згідно висновку про оцінку майна, що становить 835992,00 грн., вважає, що має право на стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в свою користь 159783,00 грн., що становить різницю між сумою неповернутого боргу та вартістю переданого йому у власність предмета іпотеки за договором позики від 23.05.2014 р.

Своїми діями відповідачі завдали йому також і моральну шкоду, яка полягає в тому, що позичивши кошти відповідачам він довгий період часу змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду, та незважаючи на те, що рішенням суду за ним визнано іпотечне майно, борг відповідачів перед ним на даний час погашено не повністю. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50000,00 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштіввідмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та належно не оцінено надані ним докази на підтвердження вартості іпотечного майна станом на 17.06.2016 року, яке йому було передано у власність рішенням суду, у зв»язку з чим ухвалено необґрунтоване рішення.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано висновок від 17.06.2016 року про вартість садового будинку АДРЕСА_6 що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_11 та земельної ділянки площею 0,0922 га, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_15, що становить 205 070,00 грн. та висновок від 17.06.2016 року про вартість квартири АДРЕСА_3, що становить 835 992,00 грн.

Враховуючи, що розмір боргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором позики від 23.05.2014 року становить 835 992,00 грн., вважає, що має право на стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 різниці між вартістю іпотечного майна та сумою неповернутого боргу, що становить 159 783,00 грн. Зважаючи на розмір боргу ОСОБА_3 за договором позики від 06.04.2011 року, що складає 398 300,00 грн. та вартість садового будинку згідно вказаного висновку, що становить 205 070,00 грн., право власності за яким визнано за ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року, вважає, що має право на стягнення з ОСОБА_3 193 230,00 грн. різниці між вартістю предметі іпотеки та неповернутою сумою боргу.

Звертає також увагу суду на те, що діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позичивши грошові кошти відповідачам він довгий час змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду, чим було порушено звичний ритм його життя, та незважаючи на те, що рішенням суду за ним визнано право власності на іпотечне майно, кошти в повному обсязі йому не повернуто.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Встановлено, що 06.04.2011 року позивач позичив відповідачу ОСОБА_3 кошти в розмірі 398 300,00 грн., що по курсу комерційних банків України на час передачі коштів становило 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч) Євро. З метою забезпечення виконання договору позики 06.04.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки за даною позикою було нерухоме майно - садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_8 та земельна ділянка площею 0,0922 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_9

23.05.2014 р. позивач позичив ОСОБА_3 та її батькові ОСОБА_4 кошти в розмірі 995 775,00 грн., що по курсу НБУ на час їх передачі відповідачам становило 85 000,00 доларів США. 23 травня 2014 року з метою забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_4, яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири становить 111,9 кв.м., житлова площа - 77,3 кв.м.

Згідно умов вказаних вище договорів іпотеки, іпотекодавець вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016р. в рахунок погашення заборгованості відповідачів за вказаними договорами позики визнано за позивачем (ОСОБА_2) право власності на садовий будинок, шо знаходиться під АДРЕСА_14 земельну ділянку площею 0,0922 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_10 та право власності на квартиру АДРЕСА_5, яка складається з трьох житлових кімнат та однієї кухні. Загальна площа квартири становить 111,9 кв.м., житлова площа - 77,3 кв.м.

Згідно висновків про вартість майна станом 17.06.2016 року, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, вартість садового будинку АДРЕСА_6 що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_11 та земельної ділянки площею 0,0922 га, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_12 становить 205 070,00 грн., вартість квартири АДРЕСА_3 становить 835 992,00 грн.

Згідно наданих суду відповідачами довідок про вартість майна, виготовлених суб»єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Оцінка експерт-інформ» (а.с.89,99) вартість садового будинку АДРЕСА_13 становить 878945 грн., вартість квартири АДРЕСА_3 становить 1585230 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що висновки про вартість майна, надані сторонами, є суперечливими, клопотання про призначення експертизи сторони не заявляли. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів різниці між вартістю іпотечного майна та сумою позики, є безпідставними.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України, який діяв на час вирішення спору районним судом цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд за наявності суперечливих доказів вартості майна, поданих сторонами в судовому засіданні, не роз»яснив їм право про призначення у справі судової експертизи для встановлення вартості такого, не попередив сторони про наслідки невчинення такої процесуальної дії та не сприяв сторонам у здійсненні їхніх прав.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 заявляв клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної документально-оцінювальної експертизи для визначення вартості садового будинку та земельної ділянки, яке апеляційним судом було відхилено з причин відсутності повноважень апеляційного суду на збирання у справі нових доказів, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, оскільки клопотання про призначення у справі експертизи сторони під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляли.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення різниці між вартістю іпотечного майна, переданого у власність позивача рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року та сумою неповернутої позики є підставними, оскільки ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року, постановленою за наслідками перегляду рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року встановлено, що заставна вартість предмета іпотеки - садового будинку, шо знаходиться під АДРЕСА_14 земельної ділянки площею 0,0922 га, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться в садівничому товаристві АДРЕСА_10 та квартири АДРЕСА_4 є меншими від суми кредиту, однак такі вимоги позивача належним чином не є ним доведеними.

З наведених мотивів, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у зв»язку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 травня 2017 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.02.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.