Справа № 740/3256/17
Провадження № 2/740/203/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 19 лютого 2011 року шлюб з ОСОБА_2, посилаючись на те, що від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з несумісними характерами і різними поглядами на сімейні обов'язки. Разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливо.

Сторони в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач і про визнання позову, у звязку з чим вбачається можливість врегулювання спору і суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_2, відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення.

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з*ясування і дослідження інших обставин справи.

Законними підставами для задоволення позову є ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Дослідивши усі докази по справі, суд відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийняв до уваги неможливість примирення подружжя і встановив, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Розірвати шлюб, зареєстрований міжОСОБА_1 та ОСОБА_2, 19 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 46.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.