Номер провадження: 22-ц/785/3293/18
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради,

встановила:

13 вересня 2017 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька.

Свої вимоги мотивувала тим, що 31 березня 2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 317, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син ОСОБА_6.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року вказаний вище шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Позивач зазначила, що з моменту розлучення і по сьогоднішній день дитина проживає з нею. Відповідач маючи реальну можливість брати участь у вихованні дитини, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участь в житті сина свідомо не приймає.

У липні 2015 року позивач оформила на сина проїзний документ громадянина України для виїзду за кордон, однак такої можливості не має, оскільки відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Посилаючись на зазначені обставини, просила її вимоги задовольнити.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року провадження у справі було відкрито (а.с. 28).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду, як такої, що постановлена із порушенням норм процесуального права, а саме правил підсудності, та направити справу для розгляду до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_5, її представника - адвоката ОСОБА_7, представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, а також згідно ч.1 ст.27 ЦПК України, в редакції яка набрала чинності 15.12.2017 року, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 з 25 грудня 2001 року зареєстрований в АДРЕСА_1, про що свідчать штамп в паспорті громадянина України та текст його нотаріально посвідченої довіреності на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 37, 39).

З підстав викладеного, позовні вимоги до нього з приводу надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька, мають пред'являтися до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що оскільки відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце свого проживання, то згідно діючого ЦПК України, які і ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, то даний спір має розглядатись тільки в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач ОСОБА_5 та її представник заявляли колегії суддів, що при відкритті провадження у справі, суд діяв у відповідності до вимог, передбачених цивільно-процесуальним законодавством України, в редакції, яка була чинною на час відкриття провадження у справі.

Так, враховуючи, що суд отримав від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області інформацію про те, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрованим/знятим з обліку по м. Одесі та області не значиться (а.с.27), суд дійшов висновку про необхідність відкриття провадження у справі.

Такий висновок суду першої інстанції є обгрунтованим, однак лише частково.

Так, суд першої інстанції перевірив місце реєстрації відповідача ОСОБА_3 лише по Одеській області, в той час, як в подальшому виявилось, що ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2.

Тобто, у разі з'ясування вказаних обставин до відкриття провадження у справі, суд у відповідності до ст. 115, п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, в редакції яка була чинною на час відкриття провадження у справі, був зобов'язаний повернути позовну заяву позивачу, оскільки справа не підсудна цьому суду.

У разі виявлення вказаних обставини після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду, то у відповідності до п.2 ч.1 ст. 116, в редакції яка була чинною на час відкриття провадження у справі, суд був зобов'язаний передати справу до іншого суду.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакції ЦПК України, згідно ч.1 ст.27 якого позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України у зазначеній новій редакції, суд зобов'язаний передати справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що справа в даному випадку має розглядатись тільки в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є м. Бердянськ.

У зв'язку цим, та обставина, що при відкритті провадження у справі суд діяв у відповідності до вимог діючого на той час ЦПК України, зазначених вимог законодавства не спростовують, оскільки діючий на даний час процесуальний закон не дає підстав розглядати даний спір в Малиновському районному суді м. Одеси.

Більше того, за змістом п.5 ч.1 ст. 374, а також у відповідності ч.1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що будь-яке рішення Малиновського районного суду м. Одеси по даній справі підлягало скасуванню через порушення судом правил територіальної юрисдикції (підсудності), враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 при розгляді справи судом першої інстанції заявив про непідсудність справи, як того вимагає ч.2 ст. 378 ЦПК України.

З цих підстав доводи позивача ОСОБА_5 та її представника - адвоката ОСОБА_7 про те, що оскільки згідно трудових договорів моряка ОСОБА_3, копії яких маються на а.с.62-65, за період 2014-2016 років, ОСОБА_3 вказував своє місце проживання АДРЕСА_3, є необгрунтованими.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи також із того, що вказане місце проживання ОСОБА_3 вказував за період, коли перебував у шлюбі з ОСОБА_5 і проживав саме за вказаною адресою.

Проте, на час подання позовної заяви ОСОБА_3 не проживав за вказано адресою, що свідчить із тексту позовної заяви та із пояснень ОСОБА_5, даних нею в суді апеляційної інстанції.

Тобто, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач ОСОБА_5 фактично приховала від суду той факт, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою, зазначеною нею в позовній заяві, та в подальшому отримала замість нього поштову кореспонденцію від суду (а.с.31), що також було нею підтверджено в суді апеляційної інстанції.

Також позивач ОСОБА_5 приховала від суду, що можливе фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_3 - за місцем проживання його батьків: АДРЕСА_4, куди вона двічі зверталась з письмовим повідомленням (а.с.15, 17), однак, що також не є територією Малиновського району м.Одеси.

Також безпідставними є доводи позивача ОСОБА_5 та її представника з приводу того, що справа має бути розглянута в Малиновському районному суді м. Одеси, з посиланням на те, що вона проживає саме в Малиновському районі і враховуючи, що вона не може залишити малолітнього сина без нагляду, вона позбавлена можливості з'являтись до суду в м. Бердянськ. Крім того, орган опіки і піклування Малиновської РДА Одеської МР, який залучений до участі у даній справі, також буде позбавлений можливості прийняти участь у справі в Бердянському районному суді Запорізької області.

Безпідставними дані доводи є тому, що вищевказаний орган вправі надати суду свій висновок щодо суті спору, без явки представника до суду, враховуючи також, що будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, як на 21.02.2018 року, так і на 23.02.2018 року, представник вказаного органу, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив (а.с.49, 73).

Безпідставними також є доводи ОСОБА_5 та її представника про те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в м. Бердянськ, а тому суд буде позбавлений можливості розглянути справу по суті позовних вимог, так як явка ОСОБА_3 до суду для дачі пояснень стосовно позовних вимог, не є обов'язковою і у разі належного повідомлення учасників справи про час і місце судового засідання, суд може розглянути справу у їх відсутність, на під ставі наявних у справі доказів.

Що стосується доводів позивача ОСОБА_5 та її представника з приводу того, що в суді першої інстанції справа безпідставно перебуває майже пів року і рішення по справі не прийняте, то вони також є безпідставними, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_8 подана 13.09.2017 року, однак із недоліками, які перешкоджали відкрити провадження у справі, про що судом була постановлена відповідна ухвала від 15 вересня 2017 року (а.с.24).

Тільки лише після усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі було відкрито ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року, та призначено розгляд справи у судовому засіданні (а.с.28).

Таким чином, лише недоліки позовної заяви стали причиною того, що вона з 15.09.2017 року по 04.12.2017 року, тобто біля трьох місяців, перебувала без руху в суді, винних дій якого у цьому жодним чином не вбачається.

В подальшому, жодного судового засідання не відбулось через подання представником відповідача апеляційної скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлення справи до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі постановлено не у повній відповідності до вимог процесуального права, з порушенням правил підсудності.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою направити цивільну справу до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду за встановленою підсудністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 380- 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі скасувати і прийняти постанову, якою направити цивільну справу до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду за встановленою підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра