ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №583/1826/17

Номер провадження 22-ц/788/183/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

та сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року в складі судді Плотникової Н.Б., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

17 липня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2011 року у справі № 2-1277/11 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з 19 жовтня 2011 року, та аліменти сплачувати матері.

06 грудня 2014 року вона уклала шлюб з іншим чоловіком та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_1.

Аліменти відповідач вчасно не виплачував та не виплачує, змінився життєвий рівень, а тому виникла необхідність у зміні їх розміру і рішенням суду від 17 лютого 2014 року у справі № 583/305/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, на кожну дитину до їх повноліття, починаючи стягнення з 28 січня 2014 року.

Виконавчий лист був пред'явлений на примусове виконання до Охтирського відділу ДВС та відкрито виконавче провадження.

Проте, аліменти як не сплачувалась так і не сплачуються, що призвело до недоотримання матеріального забезпечення неповнолітніх дітей та скрутного матеріального становища.

Відповідно до її розрахунку, сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 366249,84 грн., яку вона просить стягнути на її користь з ОСОБА_2

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 45,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь аліментну заборгованість на утримання неповнолітніх дітей у виді неустойки (пені) в розмірі 366249,84 грн.

При цьому зазначає, що оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має тривалий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо і по день невиконання грошового зобов'язання у виді аліментів, що і складає сутність визначеної чинним законодавством України відповідальність за несвоєчасну виплату аліментів та характеризує дієву сутність правового застосування поняття пені (неустойки).

Враховуючи правову природу пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, і до часу стягнення пені як виду цивільно-правової відповідальності за весь час прострочення, а не у обмежувальний характер.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серія НОМЕР_1 від 15 вересня 2006 року та серія НОМЕР_2 від 27 листопада 2008 року (а.с. 12-13).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2011 року у справі № 2-1277/11 стягнуто з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з 19 жовтня 2011 року, та аліменти сплачувати матері ОСОБА_6 (а.с. 14).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2014 року у справі № 583/305/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, на кожну дитину до їх повноліття, починаючи стягнення з 28 січня 2014 року (а.с. 17).

Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_3 від 21 січня 2015 року, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с. 15).

Відповідно до довідки - розрахунку Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 11 травня 2016 року, заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей станом на 28 січня 2014 року з урахуванням індексу інфляції становить 12927,19 грн. (а.с. 16).

З довідки - розрахунку Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області вбачається, що заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з урахуванням індексу інфляції станом на 01 вересня 2016 року становить 24704 грн. 84 коп.(а.с. 18).

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 196 СК України встановлено факт заборгованості відповідача за аліментами і наявність його вини у її виникненні та наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

При цьому суд зазначив, що виходячи з розуміння аліментів як періодичних платежів, які виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 1 ст. 196 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність вини відповідача у несплаті аліментів. Доводи апеляційної скарги не спростовують розрахунку пені, наведеного судом у рішенні, з якого вбачається, що суд нарахував пеню на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

Визначаючи розмір пені, суд врахував, що аліменти на підставі рішення суду стягуються з 19 жовтня 2011 року, та обґрунтовано нарахував пеню за несплату аліментів з жовтня 2011 року по грудень 2015 року.

Наданий позивачем розрахунок пені є неправильним, оскільки суперечить положенням ст.196 СК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотриманні норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина

С.С. Ткачук