Провадження № 2/761/2633/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб 26.10.2002 р., зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 792. В шлюбі народилось двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Збереження сім»ї не є можливим і суперечить інтересам сторін та дітей. Крім того позивач має намір створити нову родину. Суперечок щодо місце проживання дітей та поділу майна немає. За таких обставин позивач просить розірвати шлюб.

Під час проведення підготовчого засідання 01.02.2018 р. позивач, її представник підтримали заявлені вимоги просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 зазначила. що примирення не можливе, для цього було достатньо часу, проте її наміри не змінились. Сторони більше роки проживають окремо одне від одного. Також позивач повідомила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане в шлюбі.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_2, його представники заперечували щодо вимог позивача.

ОСОБА_2 надав письмові заперечення, відзив на позов, долучив відповідні докази.

Позивач не скористалась правом надати відповідь на відзив.

Підготовче засідання в порядку ст. 200 ЦПК України було закрито 01.02.2018 р., справу за позовом ОСОБА_1 призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити вимоги.. Зазначив, що позивач не змінила свого бажання розірвати шлюб з відповідачем. Також просив покласти судові витрати на позивача.

Під час розгляду по суті ОСОБА_2 вказав, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, підтримує вимоги позивача.

Представник відповідача також підтримала позицію свого довірителя.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази, вважає. що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 26 жовтня 2002 року було укладено шлюб, зареєстрований , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 792, що підтверджується копією відповідного свідоцтва наявною в матеріалах справи.

Позивач після укладення шлюбу отримала прізвище чоловіка - «ОСОБА_1».

Від шлюбу народились доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в Книзі народжень зроблені актові записи № 877 та № 878 відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як свідчать пояснення сторін позивач та відповідач проживають окремо однин від одного, не ведуть спільного господарства.

Також сторони не оспорювали ту обставину, що збереження шлюбу на день розгляду справи не є можливим, не відповідає як їх інтересам.

Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача, відповідача в ході розгляду справи отримано не було.

Приписами ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін.

Також під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили, що збереження шлюбу, за умови відсутності такої згоди жінки та заперечень чоловіка щодо розірвання, відповідає інтересам неповнолітніх дітей подружжя.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач під час укладення шлюбу змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище отримане під час його укладання.

За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника ОСОБА_1 покласти останні на позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 24,110,112,113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 792 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище отримане в шлюбі «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 12.02.2018 року .

Суддя: