Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 лютого 2018р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» місце знаходження: АДРЕСА_1, до ОСОБА_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що між ними 02.05.2015р. було укладено кредитний договір №30, відповідно до якого відповідачка отримала в кредит грошові кошті в розмірі 1 200,00грн. і зобовязана була повернути їх, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 720,00грн. у строк до 31.05.2015 року. Відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 01.12.2017р. в сумі 23 880,00грн., яка складається з суми основного боргу 1 200,00грн., процентів 720,00грн., пені 21 960,00грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00грн.

Ухвалою суду від 09.01.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідачка в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялася за останнім відомим місяцем реєстрації у встановленому законом порядку місцем проживання, судові повістки повернулися до суду без вручення, з відміткою за закінченням строків зберігання, відзиву на позов або зустрічного позову не подала.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що між сторонами 02.05.2015р. було укладено кредитний договір №30, відповідно до якого відповідачка отримала в кредит грошові кошті в розмірі 1 200,00грн. і зобовязана була повернути їх, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 720,00грн. у строк до 31.05.2015 року.

Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із Заяви-анкети для отримання кредиту та Умов надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» №51 від 11.10.2014р. (далі Умови).

Відповідачка, подавши Заяву-анкету, яка відповідно до п.1.7,2.1 Умов є пропозицією (офертою) клієнта про укладання договору і яка була акцептована позивачем шляхом видачі грошових коштів, прийняла на себе зобовязання за кредитним договором.

Згідно розрахунку позивача станом на 01.12.2017р. заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 1 200,00грн., процентами 720,00грн. Крім того, позивачем нараховану пеню за порушення строків повернення кредитних коштів в сумі 21 960,00грн.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання.

Однак, як встановлено судом, відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 200,00грн. та процентами в сумі 720,00грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.

Таким чином, стягненню з відповідача в повному обсязі підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 1 200,00грн. та процентами в сумі 720,00грн.

Вирішуючи питання про стягнення пені, суд виходить з того, щозгідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, що визначено ст.549,610 ЦК України.

Факт порушення відповідачкою свого зобовязання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, умовами кредитного договору передбачено право нараховувати пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував пеню за порушення строків погашення заборгованості за період з 09.05.2015р. по 01.12.2017р. в сумі 21 960,00грн.

Разом з тим, згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Ст.266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст.258, 266 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Беручи до уваги вищевказане, при вирішенні питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачки, суд бере до уваги розрахунок пені за один рік.

З урахуванням того, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, в т.ч. пені, 04.12.2017р. (штамп на поштовому конверті), суд вважає, що позивач має права вимагати стягнення з відповідачки пені в межах 1-річного строку позовної давності і в межах заявлених вимог, а саме, за період з 04.12.2016р. по 01.12.2017р. Розмір пені за цей період згідно з розрахунком позивача становить 8 712,00грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

З вимогами про стягнення пені за період до 04.12.2016р. позивач звернувся до суду поза межами 1-річного строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 1 200грн., процентів 720,00грн., пені 8 712,00рн., усього 10 632,00грн.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Так, судом прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 10 632,00грн, що складає 45% заявлених вимог (10 635,00грн. х 100% : 23 880,00грн). За подання даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00грн. Судовий збір, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам на суму 10632,00грн. становить 720,00грн (1 600,00грн х 45% : 100%).

Керуючись ст.3,6,11,526,530,549,610,627,629,1049,1054 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвогокредитування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 29.10.1949р.н., РНОКПП НОМЕР_1,останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», , місце знаходження: АДРЕСА_3, заборгованість за кредитним договором від 02.05.2015р. в розмірі 10 632,00грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 720,00грн., усього 11 352,00грн. (одинадцять тисяч триста пятдесят дві гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

22.02.2018