Провадження № 2/234/211/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Пікалової Н.М., при секретарі судового засідання Романенко К.П. справа № 234/11995/17, відповідач ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В позовній заяві зазначено, що Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області було засуджено ОСОБА_1 за ст.123 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та тяжкої образи з боку потерпілого. Потерпілим по справі є ОСОБА_2 Протиправними діями ОСОБА_1 завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода складається з витрат на лікування в розмірі 4111,43 грн та частини вартості путівки в розмірі 333,33 грн. всього матеріальна шкода складає 4 444,76грн. Моральна шкода полягає в фізичних та душевних стражданнях, які довелося відчути ОСОБА_2 в звязку з неправомірними діями відповідача, а саме: тривале лікування, ушкодження здоровя, додаткові витрати та порушення звичайного укладу життя, зіпсована відпустка. Моральна шкода оцінена в 100000 грн. Просить стягнути моральну та матеріальну шкоду.

З зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2. В заяві зазначено, що Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області засуджено ОСОБА_2 за ч.1 ст. 296 КК України , як груде порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи цинізмом. В вироку зазначено, що ОСОБА_2 скоїв злочин у стані алкогольного спяніння, що значною мірою унеможливило його контроль за власною поведінкою та підштовхнуло його до протиправних дій. Потерпілим по цій справі є ОСОБА_1 Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 500000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що саме ОСОБА_2 своєю поведінкою довів його до афекту, в результаті чого він вимушений був захищати свою родину застосовуючи фізичну силу, в результаті чого випадково причинив ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження. В результаті чого було порушено кримінальну справу і він більш ніж рік доводив суду та слідству, що діяв лише для самозахисту та захисту своєї родини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала свої позовні вимоги та заперечувала проти зустрічних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заперечували проти позову ОСОБА_2 і підтримали свої позовні вимоги.

Фактично судом встановлено, що згідно до вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.10.2017 року ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

В період часу з 23 год.00 хв. 13.08.2016 року до 00 год. 30 хв. 14.08.2016 року (більш точний час в процесі судового розгляду не встановлено) ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного спяніння на території бази відпочинку «Медик» в с. Щурове м. Лиман Донецької області, проходили повз будинок № 3 вказаної бази відпочинку, де тимчасово мешкала родина ОСОБА_1. Втративши рівновагу від дії надмірно вжитого алкоголю, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 впали, при падінні пошкодили огорожу веранди будинку № 3, розбивши один з її елементів у виді прямокутника з шиферу. На шум з будинку № 3 вийшли ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які стали зясовувати у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 обставини події.

В цей час, ОСОБА_2, усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці в нічний час, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що дістало вияв у зневажливому ставленні до існуючих правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій та відпочинок громадян, а також дотримання загальновизнаних правил поведінки у побуті, з метою самоствердження спровокував конфлікт з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, висловлювався на їхню адресу грубою нецензурною лайкою. Продовжуючи спровокований ним конфлікт з особливою зухвалістю, обвинувачений забіг на веранду будинку № 3 вказаної бази відпочинку та з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_1 один удар ногою в область спини. Після цього ОСОБА_2 вибіг з веранди та, продовжуючи хуліганські дії, плюнув в обличчя ОСОБА_6, яка здійснювала за допомогою цифрового пристрою відеозапис конфлікту.

На неодноразові зауваження з боку ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо необхідності припинити хуліганські дії обвинувачений не реагував. Діями ОСОБА_2 спричинено ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження (синець на шкірі поперекової області спини праворуч), а також порушено нормальну життєдіяльність ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших осіб, які відпочивали у сусідніх будинках на території бази відпочинку «Медик». ОСОБА_2 є фізичною осудною особою, досяг віку, з якого за законом може наставати кримінальна відповідальність, в момент скоєння правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, хоча контроль за власною поведінкою був дещо знижений внаслідок надмірного вживання алкогольних напоїв. Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиняючи сварку з родиною ОСОБА_6, завдаючи удару ногою ОСОБА_1 під час конфлікту, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, а відтак, мав умисел на скоєння правопорушення. Дії ОСОБА_2 спричиняють пряму шкоду суспільним відносинам, що склались у сфері охорони громадського порядку та моральності.

Диспозиція ч. 1 ст. 296 КК України визначає хуліганство як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Як зазначено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знищенням чи пошкодженням майна. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності.

Саме такі ознаки характеризують протиправну поведінку ОСОБА_2. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство.

Згідно до вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.06.2017 року ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення при таких обставинах: ОСОБА_1 в серпні 2016 року разом із своєю родиною відпочивав на базі відпочинку "Медик" в смт. Щурове м. Лиман Донецької області, де вони проживали в будинку №3.

13 серпня 2016 року, у вечірній час, на веранді сусіднього будинку, який належить ОСОБА_8, відпочивала компанія людей, які поводились гучно. Близько 23 години того дня ОСОБА_1 підійшов до веранди будинку ОСОБА_9, де знаходились раніше йому незнайомі ОСОБА_2, ОСОБА_5 та інші особи, попросив їх поводитись тихіше, після чого повернувся до свого будинку.

Через незначний проміжок часу, перебуваючи у своєму будинку, він почув шум розбитого шиферу, який донісся в веранди.

Коли він разом із своєю дружиною ОСОБА_6 вийшли з будинку на веранду, то побачили, що один з елементів огорожі веранди у вигляді прямокутника із шиферу розбитий, а в отворі, що утворився, знаходяться ОСОБА_2 та ОСОБА_5, тулуби яких перебували на веранді, а ноги - на вулиці.

Під час з'ясування обставин пошкодження огорожі веранди в період з 23 години 00 хвилин 13 серпня 2016 року по 00 годин 30 хвилин 14 серпня 2016 року, більш точний час не встановлено, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, виникла сварка, яку спровокував ОСОБА_2 Під час сварки ОСОБА_2 поводився агресивно, висловлював з використанням нецензурної лайки погрози на адресу ОСОБА_1С, застосував до ОСОБА_1 протизаконне насильство, яке виразилось у нанесенні ногою одного удару в область спини а також спричинив тяжку образу дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_6С, плюнувши їй в обличчя.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_2 після нанесення ним удару ногою, ОСОБА_1 перебував у стані сильного душевного хвилювання, що підтверджується висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 1150 від 01.11.2016 року. Після цього ОСОБА_1, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, діючи умисно, наніс ОСОБА_2 два удари кулаком в обличчя, спричинивши синці повік правого ока та забій м'яких тканин обличчя, що відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, а також один удар кулаком в область нижньої щелепи, спричинивши переломи нижньої щелепи зліва (гілки зліва та біля 2-го зуба зліва), що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я; забій головного мозку та перелом лівого крилоподібного відростка основної кістки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 123 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та тяжкої образи з боку потерпілого.

До суду також надані ОСОБА_2 квитанції лікарських препаратів на 4111,43 грн., які були ним використані при лікуванні, що підтверджується довідками центру компютерної томографії, виписками з епікризу хвороби ОСОБА_2 випискою з медичної картки хворого з переліком медичних препаратів.

Путівка б/о «Медик» за № 1679 на імя ОСОБА_10, що її вартість на 4-х чоловік слала 2000 грн. на період з 10.08.-21.08.2016 рік.

Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди на суму 4111,43- витрати на лікування, суд приймає до уваги всі чеки та квитанції, надані позивачем, бо саме ці ліки та інші предмети вимагали в лікарняному закладі на стаціонарному лікуванні пацієнта. Суд вважає, не доведеним стягнення 333,33 грн., бо в наданій путівці не вказано прізвище саме ОСОБА_2. Крім того, як видно з вироків ОСОБА_2 перебував на базі отдиху "Медик" з 10.08.2016 року по 13.08.2016 року, бо саме цей час визнано вироками як час скоєння злочинів.

Суд вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 100000 грн. необґрунтовано завищена, не доведена в повному обсязі в судовому засіданні, і крім того з огляду на вироки суду, саме неправомірна поведінка позивача ОСОБА_2 спонукала відповідача ОСОБА_1 на неправомірні дії., тому суд оцінює моральну шкоду, яка заподіяна ОСОБА_2, в розмірі 10000 грн..

Суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 по зустрічному позову була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних хвилювання та стражданнях, пов'язаних з можливістю бути покараним до позбавлення волі, за нанесення тілесних ушкоджень, використанням свого вільного та робочого часу у зв'язку зі слідчою та судовою тяганиною.

При визначенні розміру відшкодування судом враховано, що збитки, завдані позивачу кримінальним правопорушенням, відповідачем добровільно не відшкодовані та керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при зясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, суд дійшов висновку, що сума немайнового позову необґрунтовано завищена, не доведена у повному обсязі, та значно перевищує реальне можливе відшкодування, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 20 000 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 82, 265, 354 ЦПК України. ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4111,43 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

В результаті часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму, а саме : стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНН НОМЕР_2 - 5888,57 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2018 року.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковано в одному екземплярі.

Суддя: