Справа № 530/1737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

12.02.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Дем'янченка С.М секретарі Стрілець Л.Г., представника відповідача ОСОБА_1, за довіреністю ОСОБА_2 розглянувши в судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Позовна заява мотивована тим, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою. За рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року з відповідача на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно та 1000 грн. щомісячно на особисте утримання дружини до досягнення сином віку трьох років. Позивач посилається на те, що їх син часто хворіє, тому потребує постійного лікування, для розвитку дитини в дитячому садочку та придбання одягу позивачка несе додаткові витрати на дитину. Позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду і просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь половину додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 5188 грн. 19 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримала, послалася на обставини викладені в позовній заяві, представник відповідача ОСОБА_1, за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнав, послався на відзив, який мається в матеріалах справи ( а.с.48-49) та зазначив, що аліменти відповідач ОСОБА_1 сплачує вчасно, крім аліментів на додаткові витрати перерахував позивачу за 2017 рік 9000 грн. та придбав речей на суму більше 3000 грн., які позивач не бажає брати.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_1, за довіреністю ОСОБА_2 вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі по 23.12.2016 року ( а.с.6-8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою (а.с.5). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23.12.2016 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі 1500 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти у розмірі 1000 грн на особисте утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною віку трьох років ( а.с.6-8).

Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги нормами ст. 185 СК України.

При цьому додатковими витратами позивач зазначає витрати на одяг, дитяче взуття, відвідування дошкільного навчального закладу та витрати на лікування.

Аналіз ст. 185 Сімейного кодексу України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дитини, придбання одягу не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини. Що підтверджується і правововою позицією Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те , що витрати на одяг, дитяче взуття, відвідування дошкільного навчального закладу в переважній більшості відносяться до загального розвитку дитини, є основними витратами по утриманню дитини, в тому числі за рахунок аліментів вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на лікування слід зазначити наступне.

Суд визнає, що зазначені витрати в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину, які повинні нести батьки.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачкою доведено та надано документи, які підтверджують хворобливий стан дитини, а саме: довідку №56 від 26.09.2017 року Комунального закладу Зіньківського центру первинної медико-санітарної допомоги Зіньківської районної ради Полтавської області та консультативний висновок спеціаліста від 12.06.2017 року з яких вбачається , що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився неодноразово на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Зіньківської ЦРЛ з 08.03.2017 року по 14.03.2017 року з приводу : гострий стафілококовий гастроентероколіт; 23.05.2017 року по 01.06.2017 року з приводу: ГРВІ гострий трахео-бронхіт, ацетономічний синдром; 21.08.2017 року по 31.08.2017 року двобічне запалення легень; На амбулаторному лікуванні з 01.05.2017 року по 15.05.2017 року з приводу: ГРВІ реакція на щеплення; з 26.07.2017 року по 07.08.2017 року з приводу ГРВІ ( а.с.35), крім цього ОСОБА_4 має комбіновану деформацію грудної клітки (а.с.90). З матеріалів справи вбачається, що позивачкою понесено витрати на лікування сина, у розмірі 4171.63 гривень,( 2126,08+86.03+93.93+31.09+220.98+81.82+101.51+52+55.73+115.83+316.21+856.62+33.5=4171.63/2=2085 грн.82 коп), що підтверджується квитанціями на придбання ліків (а.с.22-33). Відповідач ОСОБА_1 аліменти сплачує регулярно, що підтверджується квитанціями про оплату (а.с.54-64). За 2017 рік аліменти підлягали сплаті в розмірі 23000 грн, відповідач фактично сплатив 32000 грн., тобто прийняв участь у додаткових витратах на утримання дитини на суму 9000 грн. що підтверджується письмовими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що витрати на лікування дитини складають 4171 грн.63 копо, а 50% додаткових витрат на лікування дитини які повинен був сплатити ОСОБА_1 складають у розмірі 2085 грн.82 коп. (4171.63/2), відповідачем ОСОБА_1 прийнято участь у додаткових витратах на утримання дитини в сумі 9000 грн., тобто в значно більшому розмірі на суму 6914 грн. 18 коп. ( з урахуванням додаткових витрат 2085 грн.82 коп.), а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.185 СК України, ст.ст.4, 12, 81, 81, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 5188 грн. 19 коп. - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 12.02.2018 року.

Суддя -