Ухвала

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 205/4508/13-ц

провадження № 61-7356 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Пищида М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,

ВСТАНОВИВ :

27 травня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Не погодившись з указаним позовом, ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

У судовому засіданні ОСОБА_6 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 205/6291/13-ц, що перебуває в провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року у задоволені клопотання ОСОБА_6 про зупинення провадження по справі відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що судові рішення у справі № 205/6291/13-ц стосуються інтересів іншої особи.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову в зупиненні провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

8 листопада 2017 року ОСОБА_6 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_6 передано до Верховного Суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до частини другої статі 292 ЦПК України 2004 року ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 293 ЦПК України 2004 року у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

За результатами системного аналізу статей 205, 293, 307 ЦПК України 2004 року, встановлено, що у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки відсутня в переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, згідно частини першої статті 293 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на позицію Конституційного Суду України висловлену у рішеннях від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010 та від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 є безпідставними, оскільки Конституційний Суд України у даних справах дав офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року та не давав коментарів з приводу пункту 13 цієї ж статті, що передбачає право на перегляд в апеляційному порядку лише ухвал суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав для висновків, що апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик