АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Київ

Справа № 761/23524/14-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В

суддів: Немировської О.В., Оніщука М.І.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Рибака М.А. 28 вересня 2017 року у м. Києві о 09:12 год.,дата складання повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора, -

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1186/2017
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И В

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Позивач вважаючи себе спадкоємцем третьої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте інші спадкоємці заперечують вказані обставини.

Факт родинних відносин, позивач підтверджує даними власного свідоцтва про шлюб де її дошлюбне прізвище зазначено «ОСОБА_15» та даними свідоцтва про народження, де її матір'ю вказана ОСОБА_9. Батьком ОСОБА_9 був ОСОБА_10, що підтверджується актовим записом про народження № 26 від 17.07.1899. В свою чергу, ОСОБА_10 був батьком ОСОБА_11, який був батьком спадкодавця ОСОБА_8. Позивач вважає, що зареєстровані у встановленому порядку акти громадянського стану підтверджують, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 є двоюрідними сестрами, оскільки у них був спільний дід по батьковій та материнській лінії, і відповідно, має право на спадкування. Відповідачі не підтверджують факти родинних відносин з ОСОБА_8 належними доказами, а тому не мають права на спадкування за законом у третю чергу (т.2 а.с.10-11).

На підставі викладеного та з урахуванням уточнень позовних вимог ОСОБА_12 просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_8, як двоюрідних сестер; визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартири АДРЕСА_1

В ході розгляду справи ОСОБА_12 померла, у зв'язку з чим, як процесуального правонаступника залучено її доньку ОСОБА_2 ( т.2 а.с.105-106).

Згідно заяви від 04.07.2016 представник ОСОБА_2 визначив наступні позовні вимоги: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, яка є дочкою двоюрідної сестри померлої ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкової трансмісії після смерті матері - ОСОБА_12 на квартири АДРЕСА_1. Підстави позову змінені не були (т.3 а.с.25-28).

Не погодились із первісним позовом відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення відповідачів.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_8, яка доводилась двоюрідною сестрою ОСОБА_3, ОСОБА_4 та двоюрідною тіткою ОСОБА_7

Оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину відповідачам необхідно підтвердити своє право на спадкування після смерті ОСОБА_8, вони просили суд встановити факт смерті ОСОБА_15, який був батьком ОСОБА_16, який в свою чергу є батьком ОСОБА_7 та був розстріляний ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Києві. А також факт смерті ОСОБА_55, який також був розстріляний ІНФОРМАЦІЯ_11.

ОСОБА_19, ОСОБА_18 були дітьми ОСОБА_10, а також братами ОСОБА_11, який був батьком померлої спадкодавиці ОСОБА_8

Позивачі за зустрічним позовом не визнають той факт, що ОСОБА_12 доводилась двоюрідною сестрою спадкодавцю ОСОБА_8 і має право спадкування після її смерті, вказують на те, що нею не надано належних доказів на підтвердження факту її родинних відносин із померлою, а надані нею документи містять розбіжності в прізвищах та інші неточності. При цьому посилаються на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.09.2013, яким було відмовлено ОСОБА_12 у задоволенні позову до відповідачів про усунення від спадкування та встановлено відсутність підтвердження родинних відносин ОСОБА_12 із ОСОБА_8

Посилаючись на викладене просили, з урахуванням уточнень, встановити факт смерті ОСОБА_15, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Києві та факт смерті ОСОБА_55, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11. Визнати за ними в рівних частках в порядку спадкування за законом право власності на квартири № АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2017 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Третя Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту смерті, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виселення відповідачів - задоволено частково.

Встановлений факт смерті ОСОБА_15, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Києві.

Встановлений факт смерті ОСОБА_55 який помер ІНФОРМАЦІЯ_11.

В задоволені решти вимог за зустрічним позовом - відмовлено.

Не погодилась з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2, її представником подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, в апеляційній скарзі наголошується на тому, що в своєму рішенні суд першої інстанції не дав жодної оцінки тому факту, що дівочим прізвищем ОСОБА_2 є ОСОБА_12, відповідно до свідоцтва про одруження від 06.02.1966, проігнорував ту обставину, що ОСОБА_20 народилась ІНФОРМАЦІЯ_12 в селі Придеснянське, Коропського району, Чернігівської області, батьками якої у свідоцтві про народження вказані: батько - ОСОБА_21 та мати - ОСОБА_12.

В своєму рішенні суд першої інстанції зазначає, що згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.07.1975, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_3 та присвоєно останній прізвище ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 22). Таким чином суд першої інстанції дає оцінку факту одруження ОСОБА_12 вдруге не з батьком ОСОБА_24, що не має відношення до факту встановлення родинних відносин. Натомість суд не дає жодної оцінки факту одруження 01.01.1946 ОСОБА_23 з ОСОБА_25 - батьком ОСОБА_20, що підтверджується відповідним Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_20 - чи ОСОБА_23, та в своєму рішенні не наводить мотивів згідно яких не взяв до уваги зазначений доказ.

Крім того, суд першої інстанції не дав оцінки факту народження ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_23 с. Придеснянське, батьками якої у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_26 та ОСОБА_27, при цьому суд в порушення ч. 1 ст. 215 ЦПК України не навів мотивів, з яких відхиляє свідоцтво про народження ОСОБА_23, як доказ факту народження ОСОБА_23 - доньки ОСОБА_27 та ОСОБА_26. Судом також не прийнято до уваги той факт, що мати ОСОБА_12 не просто ОСОБА_27, а ОСОБА_9, яка не могла змінити своє прізвище під час шлюбу, оскільки у її чоловіка та батька ОСОБА_23 - ОСОБА_28 аналогічне прізвище. Крім того, господарські книги, які містяться в матеріалах справи підтверджують той факт, що в період з 1944 по 1946 роки ОСОБА_9 проживала в одному домогосподарстві зі своєю донькою ОСОБА_29, яка в свою чергу в період з 1947 по 1949 роки проживала в одному господарстві зі своєю бабою ОСОБА_30 1842 р.н., що є доказом того, що матір ОСОБА_31 - ОСОБА_9 є дійсно ОСОБА_9, дочкою ОСОБА_56 та ОСОБА_33.

Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції однобічно приймає до уваги докази відповідачів без будь-якої критики, в той час докази позивачів суд або ігнорує або піддає критиці. При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів які б підтверджували факт смерті ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця села Савинки Кроливецького району, Чернігівськоїобласті, а також відсутні докази про відсутність актового запису про його смерть проте суд вважає цю обставину доведеною.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити, а позовні вимоги відповідачів - відхилити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 вказує на те, що відсутність родинних відносин між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 встановлена судовим рішенням, що має преюдиційне значення. Наголошує на тому, що за життя у поясненнях наданих Міжнародній єврейській організації «Нахалт Аворт Азріель» обидві вони вказували про наявність лише сусідських відносин, а не родинних. Вказне підтверджується і архівними документами, в яких дошлюбне прізвище ОСОБА_12 значиться «ОСОБА_48», як і її батьків, що свідчить про відсутність родинного зв'язку. Мають місце і ряд інших неточностей, які враховані судом першої інстанції. Тому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Інші відповідачі відзиви на апеляційну скаргу суду не надали.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу ХIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат ОСОБА_34 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених позивачем вимог.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник адвокат ОСОБА_35 заперечували проти доводів апеляційної скарги, підтримали наведені ними доводи у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Соколової В.В., пояснення сторін у справі та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1, а.с. 9, 97).

Після її смерті відкрилась спадщина на квартири АДРЕСА_1, та Третьою Київською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 692/09 (т.1, а.с. 96-169).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернулись ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4. В процесі оформлення спадщини помер ОСОБА_16, його правонаступником стала ОСОБА_7, відмовилась від права на спадщину ОСОБА_36 на користь ОСОБА_4, а ОСОБА_37 - на користь ОСОБА_3. А отже, такими, що заявили свої права на спадщину є ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

В порядку ч.ч.4-6 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Отже першочерговим питанням при спадкуванні є встановлення ступеня родинного зв'язку.

У вимогам первісного позову позивач просить встановити факт родинних відносин ОСОБА_12 та ОСОБА_8, які були двоюрідними сестрами.

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_14, її батьком значиться ОСОБА_11, матір'ю - ОСОБА_38 (т.1 а.с.27).

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_11, він народився ІНФОРМАЦІЯ_15, його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_33 (т.1 а.с.26).

ОСОБА_6 згідно з даними актового запису про укладення шлюбу та свідоцтва про укладення шлюбу від 18.07.1975 мала дошлюбне прізвище «ОСОБА_15», а її чоловіком значиться ОСОБА_22 (т.3 а.с.138,139; т.1 а.с.22).

Також з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб вбачається, що 01.01.1946 був укладений шлюб між ОСОБА_29, 1920 року народження та ОСОБА_25 (т.3 а.с.29). Дані про припинення/розірвання цього шлюбу відсутні.

Відсутні в матеріалах справи і дані щодо зміни ОСОБА_39 цього шлюбного прізвища «ОСОБА_12» на «ОСОБА_15» до укладення шлюбу з ОСОБА_40 18.07.1975.

У свідоцтві про народження, виданого повторно 05.06.1975 вказано, що ОСОБА_23 народилась ІНФОРМАЦІЯ_13, її батьки: ОСОБА_28 та ОСОБА_9. Місцем реєстрації народження вказано с. Оболоньє Коропського району Чернігівської області, запис у Книзі реєстрації актів про народження № 301 від ІНФОРМАЦІЯ_13 (т.1, а.с.23).

Проте, згідно з записом акта про народження № 301, ІНФОРМАЦІЯ_13 народилась ОСОБА_23, її батьками вказані: ОСОБА_26 , віком 23 роки та ОСОБА_41, віком 20 років. Місцем народження дитини зазначено: с. Савинки Кролевецького повіту, Чернігівської губернії, а місцем реєстрації с. Оболонна повіт Кролевецький, Чернігівська губернія (т.3, а.с. 144).

Згідно із відомостями Державного архіву Чернігівської області від 16.10.2014 № Л-1689, в книзі актових записів про народження за 1920 рік Оболонського волосного виконкому Кролевецького повіту Чернігівської губернії є актовий запис № 301 про народження. А саме народилась ОСОБА_23 (по батькові не вказано); дата народження ІНФОРМАЦІЯ_13; місце народження с.Савинки Кролевецього повіту Чернігівської губернії; батьки ОСОБА_42, 23 років, та ОСОБА_43, 20 років, ОСОБА_23 (т.2 а.с.21).

В суді апеляційної інстанції також була долучена до матеріалів справи копія - витяг з книги реєстрації народжень за 1920 рік, в якій зазначено про народження ІНФОРМАЦІЯ_16 в с. Савинки Варвари ОСОБА_23, батьками якої є ОСОБА_44 та ОСОБА_9, вік батька 23 роки, вік матері 20 років. Дана копія видана та завірена Державним архівом Чернігівської області 20.04.2017 (т.4 а.с.85-88).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст. 18 цього Закону про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Таким чином, первинним документом є актовий запис, на підставі якого видається відповідне свідоцтво. Отже за наявності відмінностей даних в актовому записі і свідоцтві, слід виходити саме з даних актового запису, оскільки факти зазначені в ньому є безспірними до спростування їх в судовому порядку.

Враховуючи, що в актовому записі № 301 від ІНФОРМАЦІЯ_13 вказано прізвище ОСОБА_39 «ОСОБА_48» і її батьками зазначені ОСОБА_28 та ОСОБА_41, то ці факти є безспірними і обґрунтовано прийняті судом до уваги. Тому доводи апеляційної скарги щодо врахування судом першої інстанції даних актового запису про народження є безпідставними.

Також слід звернути увагу, що первинною є саме реєстрація народження людини, а отже всі подальші реєстраційні акти є похідними від реєстрації народження. А отже саме дані актового запису про народження мають визначальне значення для встановлення, зокрема, факту родинних відносин.

Слід погодитись, що при реєстрації народження в 1920 році зазначалось шлюбне прізвище матері.

Сторона позивача вказує на те, що шлюбне і дошлюбне прізвище матері ОСОБА_39 не відрізнялось, проте доказів на підтвердження цієї обставини суду не представлено. Натомість згідно із відомостями Державного архіву Чернігівської області від 23.03.2017 № Л-949, в книгах реєстрації актових записів про шлюб Кролевецького повіту Чернігівської губернії за 1918-1920 роки актового запису про шлюб ОСОБА_28 та ОСОБА_9 немає (т.2 а.с.18; т.3 а.с.152). А отже вказані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Чернігівської області від 29.04.2010 № Л-706, в архівному фонді за 1899 рік міститься актовий запис № 26 від 17.07.1899 про народження ОСОБА_9, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_17. Батьки: козак села ОСОБА_45 - ОСОБА_32 ОСОБА_9 і ОСОБА_46 (т.1, а.с.24; т.2 а.с.19). Копія актового запису про народження ОСОБА_9 міститься в матеріалах справи щодо внесення змін до актового запису про смерть (т.3 а.с.143). Також матеріали справи містять копію-витяг з Метричної книги за 1899 рік згідно якої, 16 липня народилась ОСОБА_9, батьками якої є «козак села ОСОБА_45 ОСОБА_47 и его законная жена ОСОБА_48» (т.3 а.с.163).

А отже ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_17, відповідно станом на ІНФОРМАЦІЯ_13 (дата народження ОСОБА_6), їй мало бути 21 рік. Але в актовому записі № 301 від ІНФОРМАЦІЯ_13 вказаний вік матері ОСОБА_49 - 20 років.

Під час розгляду справи № 2-861/11, Апеляційний суд міста Києва встановив, що відповідно до архівної довідки Державного архіву Чернігівської області та копії актового запису № 26 від 17.07.1899, ІНФОРМАЦІЯ_17 народилася ОСОБА_49, її батьки «козак села ОСОБА_45 ОСОБА_47 и ОСОБА_50». Відповідно до наданої представником ОСОБА_12 копії свідоцтва про смерть матері позивача ОСОБА_9, остання померла 20.04.1945. За таких обставин на момент смерті матері позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, було 45 років 7 місяців, проте у Свідоцтві про смерть записано «померла у віці 48 років».

В подальшому, а саме 06.12.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області були внесені зміни до актового запису № 2 від 22.04.1944 про смерть ОСОБА_9 у віці 45 років, замість у віці 48 років (т.1 а.с.218; т.2 а.с.16,17; т.3 а.с.129-148).

Наведені обставини у своїй сукупності не дають підстав для однозначного висновку про наявність кровного споріднення між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а на припущеннях рішення суду ґрунтуватись не може.

Посилання сторони позивача на дані поромових книг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці книги не встановлюють фактів родинних відносин і не можуть мати переваг перед актовими записами. До того ж вони є суперечливими. З копії-витягу з погосподарської книги № 5 вбачається, що «ОСОБА_57.» зазначена як «мати» без зазначення кого саме з членів сім'ї ОСОБА_25, а у довідці від 22.01.2015 наданій виконкомом Оболонської сільської ради Коропсього району Чернігівської області, виданій на підставі цієї книги, ОСОБА_51 визначена як «баба» та вказано, що дані надані за період 1947-1955 років (т.3 а.с.198-200). Натомість у довідці цього виконкому від 20.01.2015 надані за період з 1944-1946 років вона не значиться членом сім'ї, але вказані ОСОБА_9 Корнієвна, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, дані про яких не вбачаються з копії погосподарської книги №5 наданої суду (т.2 а.с.20; т.3 а.с.199-200). До того ж відрізняються дані про батька ОСОБА_6, згідно актового запису батьком є ОСОБА_28, віком 23 роки, а в домовій книзі значиться ОСОБА_53, 1895 р.н., тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_13 його вік мав становити 25 років, відмінним є і зазначення як прізвища, так і по батькові. У зв'язку з цим довідки надані виконкомом Оболонської сільської ради Коропсього району Чернігівської області не приймаються судом в якості належних та допустимих доказів у справі, до того ж вони надані суду в копіях без надання оригіналів.

Не приймається в якості доказу у справі і довідка Городищенської сілької ради Коропського району Чернігівської області від 09.09.09 № 691/3625, яка видана про те, що ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_14-ІНФОРМАЦІЯ_9) є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_13 р.н.), оскільки сільська рада не є уповноваженим органом щодо встановлення факту наявності родинного зв'язку (т.1 а.с.11).

Апеляційний суд також приймає до уваги, що у своїх поясненнях ОСОБА_8 та ОСОБА_12, наданих за життя Міжнародній єврейській організації «Нахалт Аворт Азріель», вказували про те, що вони були сусідами, і ОСОБА_12 надавала ОСОБА_8 допомогу. Про родинні відносини вони не вказували (т.1 а.с.220,221). Ці обставини були встановлені судами також при розгляді справи № 2-861/11 (т. 1 а.с.162-167).

А отже висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог первісного позову відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження фактів смерті ОСОБА_55 та ОСОБА_18 апеляційним судом встановлено наступне.

У вимогах зустрічного позову відповідачі просили суд встановити факт смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 та факт смерті ОСОБА_55 ІНФОРМАЦІЯ_11.

Згідно із архівною довідкою управління Служби безпеки України в Харківській області від 16.10.2014 № 70/17-11431, ОСОБА_15, 1906 р.н., був заарештований 27.08.1934 Сімферопольським обласним Управлінням НКВС та вироком Військової колегії Верховного Суду СРСР від 15.12.1934 засуджений до виключної міри покарання - розстрілу. Вирок було виконано ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Києві. Відомості про місце поховання відсутні (т.1, а.с. 214).

Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції своїм листом від 31.03.2015 № 1912/03-48 повідомило ОСОБА_7 про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_15, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.2, а.с. 235).

За таких обставин, матеріалами справи підтверджений факт смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Києві.

Від встановлення цього факту залежить захист спадкових прав ОСОБА_7, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог зустрічного позову в цій частині.

Відповідно до довідки режимно-секретного управління МВС України від 07.07.2011 № Л-58, ОСОБА_18, 1897 р.н., уродженець Чернігівської областіКоробського району село Савіні, був засуджений 09.10.1945 року Військовим трибуналом військ УНКВС Сталінської області до виключної міри покарання. Вирок приведено у виконання ІНФОРМАЦІЯ_11 (т.1, а.с. 216).

Згідно із посвідкою про народження ОСОБА_3, його батьком є ОСОБА_18 (т. 1, а.с. 210).

Таким чином, від становлення вказаного факту смерті також залежить реалізація права на спадщину за законом та встановлення кола спадкоємців.

Вимоги зустрічного позову про визнання права власності на спадкове майно та усунення перешкод у користуванні ним відхилені судом першої інстанції як передчасні. Апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незаконності рішення суду в цій частині, відповідачами в цій частині рішення не оскаржено, очевидних порушень норм права при вирішенні цих вимог не вбачається. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В порядку ст.ст. 374,375 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) за результатами розгляду скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381-384 ЦПК України суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний тест постанова складений 05.02.2018.