Ухвала

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 522/2922/16-ц

провадження № 61-4920 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

До Верховного Суду3 січня 2018 року Державна казначейська служба України (далі - Казначейство) подала касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 рокута ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року з пропуском двадцятиденного строку, установленого частиною 1 статті 325 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У касаційній скарзі Казначействопросить поновити строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення отримано лише 26 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно частини другої статті 325 ЦПК України 2004 року у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

У постанові Верховного Суду України від 8 лютого 2017 року у справі № 6-3102цс16 вказано, що якщо недотримання строків на касаційне оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження Казначействомпропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали суду апеляційної інстанції від 13 грудня 2017 року направлено на адресу заявника 21 грудня 2017 року та отримано 26 грудня 2017 року і Казначействоу розумний інтервал часу звернулося з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що ціна позову становить 3 187 грн 50 коп. та позов має одночасно майновий і немайновий характер, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 2 204 грн 80 коп. (551 грн 20 коп. * 200%) + (551 грн 20 коп. * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник просить відстрочити сплату судового збору або звільнити від його сплати за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що Казначейство утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи. Станом на 29 грудня 2017 року кошти, передбачені Казначейству для сплати судового збору, використані у повному обсязі. Кошторисні призначення для сплати судового збору на 2018 рік Державній казначейській службі України передбачені, але такі кошти розділені на 12 частин, асигнування на сплату судового збору відкриваються помісячно. Станом на день подачі скарги бюджетні асигнування для оплати судового збору не виділені, тому Казначейство не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору.

У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частині першій статті 136 ЦПК України, і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ :

Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року.

Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати до ухвалення судового рішення у справі судом касаційної інстанції.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 березня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь