Справа № 188/134/18
Провадження № 2/188/166/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2018 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання непрацюючої дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2005 року по 2014 рік вона разом з відповідачем проживала однією сімєю без державної реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них 10.07.2006 року народилася донька ОСОБА_3.

З 2014 року сторони разом не проживають. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дитину, кошти на утримання дитини добровільно не надає. На даний час позивачка ОСОБА_1 працює без оформлення трудового договору та отримує заробітну плату у розмірі 1400 грн. на місяць. На її утриманні перебуває ще троє дітей від попереднього шлюбу, на яких позивачка отримує державну допомогу по втраті годувальника 2178 грн.

На підставі статей 180 183 Сімейного кодексу (далі СК) України позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що сторони з 2005 року по 2014 рік проживали однією сімєю без державної реєстрації шлюбу.

У період спільного проживання у них 10.07.2006 року народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ № 073223, виданим 17.07.2006 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровській області, в якому відповідач записаний батьком дитини (а.с.9).

З 2014 року сторони разом не проживають, що підтверджується актом депутата Дмитрівської сільської ради (а.с. 14).

Позивачка на даний час працює без оформлення трудового договору та отримує заробітну плату у розмірі 1400 грн. на місяць. На її утриманні перебуває ще троє дітей від попереднього шлюбу, що підтверджуються копією паспорту ОСОБА_4, копіями свідоцтв про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 11-13).

Позивачка отримує державну допомогу по втраті годувальника 2178 грн., що підтверджується довідкою № 259, виданою 31.01.2018 року Управлінням соціального захисту населення Петропавлівської районної адміністрації (а.с. 15).

Правовідносини між сторонами регулюються СК України.

Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має право розраховувати на повноцінне дитинство. Інтереси дитини підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача.

Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, за приписами ст. 182 СК України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, але можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

На підставі досліджених доказів та, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання до суду позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 1860 грн. 1860 х 50/100 х 6 місяців = 5580 грн..

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачку відповідно до п.3 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн., в звязку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі зазначеного, ст.ст. 141, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354, п.1ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: індекс 52740, вул. Світанкова, 3, с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса місця проживання: індекс 52740, вул. Станційна, 73, с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.07.2024 року.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_7