Справа №751/7491/17
Провадження №2/751/151/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Клименко К.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області про захист прав споживача та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

26.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Облтеплокомуненерго», в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 49-52) просить: визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому суми до оплати за надані послуги в розмірі 2732,16 грн. за опалення місць загального користування будинку за період з жовня 2016 року по квітень 2017 року; зобовязати відповідача скасувати безпідставно нараховану йому заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника по квартирі ; 47 по проспекту Мира, буд. 180а у м. Чернігові за період з жовтня 2016 по квітень 2017 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № 40346.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 27.09.1999 року він є власником квартири АДРЕСА_1 і згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання є споживачем послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго». Зазначає, що вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, а його квартира обладнана окремим засобом обліку теплової енергії. Починаючи з жовтня 2016 року по квітень 2017 року відповідач почав нараховувати суми до оплати за опалення місць загального користування будинку за показниками будинкового засобу обліку теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість. Стверджує, що донарахування додаткової оплати за опалення по загальнобудинковому лічильнику суперечить умовам укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_4 та законодавству, що регулює порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення, а саме Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго» подав зустрічну позовну заяву, згідно якої просять стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 4243,23 грн. за період з 01.10.2016 по 30.09.2017 та 1600,00 грн. судового збору. Заявлені вимоги мотивують тим, що згідно пункту 4 статті 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб'єктів усіх форм власності, у тому числі і для споживача, місце проживання якого встановлено за адресою: АДРЕСА_2. Згідно частини 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Отже, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. В порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 4243,23 грн. за період з 01.10.2016 року по 30.09.2017.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача за первісним позовом позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просили його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на відзив (а.с. 101-102)

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги не визнав, відповідно до наданих додаткових пояснень та письмових заперечень (а.с. 41-42, 43, 53-57). Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в ньому та відповіді на відзив (а.с. 103-104).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника третьої особи.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 9) і споживачами послуг, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Вказаний будинок було обладнано приладом загальнобудинкового обліку теплової енергії, що не оспорюється сторонами по справі.

Крім того, у квартирі позивача встановлено прилади обліку теплової енергії, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії (а.с. 10).

Згідно розрахунку витрат теплової енергії по особовому рахунку № 40346 ПАТ «Облтеплокомуненерго» вбачається, що за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) по АДРЕСА_4 позивачу нарахована плата за МЗК в сумі 2732,16 грн. (а.с. 46-48).

З відповіді ПАТ «Облтеплокомуненерго» № 3273-Т від 23.12.2016 року вбачається, що при визначенні та розподілі плати за послуги з теплопостачання АТ «ОТКЕ» застосовує п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідно до якого у разі встановлення будинкового засобу обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з його показаннями пропорційно опалювальній площі квартири , а також п. 2.4 Рекомендацій, відповідно до яких, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності лічильника МЗК, загальні витрати теплової енергії на централізоване опалення будинку визначаються, як складова декількох витрат: Qзаг. = Qприм. без т/л + Qприм. з т/л + Q мзк. (а.с. 13).

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика) п.1.2.

Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року позивачу визначалась у відповідності до п. 2.1, 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2, розділом 3 Методики, п.12 Правил, на що вказував представник відповідача і зазначено в представлених запереченнях.

З таким розрахунком суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Пункт 12 Правил може бути застосовано у випадку, коли будинок обладнано лише будинковим засобом обліку теплової енергії.

Пункт 2.1.4. Методики вказує, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначається розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1.

В той же час п.2.1.4. Методики наводить формулу, за якою визначається загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК.

Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, між окремими помешканнями будинку.

Зазначені пункти Методики (2.1. і 2.1.4.) при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку 180а по проспекту Мира в м. Чернігові відповідачем застосовано не було, а отже подальше застосування ним п. 2.2.1. і 2.2.2. Методики при розподілу визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку (без дотримання п.2.1. і 2.1.4 Методики) не є правомірним, оскільки одна із вихідних даних розрахована не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою.

Крім того, слід врахувати, що Правилами, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, взагалі не визначено порядку оплати послуг з опалення МЗК споживачами, квартири яких обладнані засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Листом КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради № 1257 від 20.12.2017 повідомило, що житловий будинок № 180а по проспекту Мира в м. Чернігові Підприємство обслуговує з 01.02.2013 згідно з рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 364 від 27.12.2017 «Про реформування житлово-комунального господарства міської ради», вказаний будинок був переданий Підприємству без опалення місць загального користування та без документів, на підставі чого приймалось рішення про відключення (а.с.87)

Згідно акту головного інженера КП «ЖЕК-13» від 28.02.2017, обстеженням опалення сходових клітин 1 та 2 підїздів будинку № 180а по проспекту Мира в м. Чернігові виявлено, що опалення сходових клітин відключене від загальної системи опалення будинку (опалення в підїздах відсутнє) (а.с.18)

Таким чином, ОСОБА_1, як споживач, не отримує послуг з централізованого опалення МЗК, а Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, не передбачено окремого розрахунку оплати споживачами витрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Відповідач внаслідок відсутності функціонуючої системи опалення МЗК будинку позивача не має права нараховувати оплату за дану послугу, а згідно п. 15 Типового договору, п.п. 9 п.29 та п.п.15 п. 23 Правил повинен звільнити від оплати послуги, яка не надається та провести відповідний перерахунок споживачу.

Тому суд доходить висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (включно) є неправомірними, а отже його порушене право підлягає захисту заявленим способом.

Згідно частини 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно наданого до зустрічного позову розрахунку боргу за послуги теплопостачання, що надавались ПАТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» за адресою споживача ОСОБА_1 в період з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року вбачається наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення квартири (за показами квартирного лічильника) та за гаряче водопостачання 1511,07 грн. (а.с.72)

При цьому відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні було надано квитанцію про сплату ним коштів у сумі 2800 грн. в рахунок сплати послуг з централізованого опалення квартири та за гаряче водопостачання (а.с.90,91), як пояснив ОСОБА_1 цей платіж він здійснював з урахуванням спірного періоду наданих послуг, визначених ПАТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» у зустрічному позові і тому заборгованості за спірний період він не має.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області, про захист прав споживача, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат на оплату теплової енергії за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_5 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 2732 гривні16 копійок.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану ОСОБА_1 заборгованість по оплаті теплової енергії на опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_5 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно в сумі 2732 гривні16 копійок шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № 40346.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складання повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Повне рішення суду виготовлено 06 лютого 2018 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко