Справа № 515/1896/17
Провадження № 2/515/111/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Дмитрівської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини.

10 січня 2014 року в м. Татарбунари Одеської області помер його батько ОСОБА_4. 02 травня 2017 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла його мати ОСОБА_5. Після смерті батька залишився житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, який фактично прийняли у спадок позивач та його покійна мати, оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак в установленому законом порядку не переоформили на себе вказане спадкове нерухоме майно. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону, інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає.

Після смерті матері позивач своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою щодо відкриття спадкової справи. Відповідно, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 276/2017, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковане майно житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Курчатова, 50 в с. Дельжилер Татарбунарського району Одеської області після померлої ОСОБА_5, яка фактично прийняла у спадщину вказане майно, з причини відсутності на нього правовстановлюючого документу.

За життя батьки позивача не встигли зареєструвати право власності на спадкове майно, що, в свою чергу, позбавляє його можливості в позасудовому порядку захистити свої права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на спадковий будинок.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.61).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову( а.с. 60).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, відповідно до статті 55 Конституції України.

При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД № 489893 ОСОБА_4 помер 10 січня 2014 року (а.с.4). Копією свідоцтва про смерть 1-ЖД № 489799 підтверджується, що ОСОБА_5 померла 02 травня 2017 року (а.с.5).

Як вбачається з довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №860 від 21.08.2017 року, згідно записів в по господарській книзі №15, особовий рахунок 1073, за 2016-2020 роки, будинок, що розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області належав ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 643 від 06.07.2017 року (а.с.7), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті, крім нього у будинку були зареєстровані та проживали слідуючі особи: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3-дружина померлого; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4- син померлого; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5- невістка померлого; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6- онук померлого.

Із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 94,2 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Дмитрівка, вул. Курчатова, будинок 50, проведеного оцінювачем ОСОБА_9 ТОВ «Імперіал-777», вартість вказаного будинку на 17.11.2017 року складає 73342 грн.(а.с.8-42)

З копії технічного паспорту на будинок № 50 по вул. Курчатова в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, виготовленого 06.10.2017 року (а.с.43-47), вбачається, що замовником вказаного документу є ОСОБА_1.

З листа нотаріуса за №1213/02-14 від 09.11.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 (спадкова справа №276/2017 від 06.09.2017 року), з причини відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно- житловий будинок ( а.с.48 ) .

Із інформаційної довідки №50808494 зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину/ від 06.02.2018 року вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлої 02.05.2017 року, Татарбунарською районною приватною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61178634, зареєстрована у нотаріуса за №276/2017 від 06.09.2017 року (а.с. 66) та на її підставі видані свідоцтва про право на спадщину за номером в реєстрі № 1587 від 03.11.2017 (а.с.71) та за номером в реєстрі №1609 від 07.11.2017 року (а.с.70) згідно копії заяви від ОСОБА_10 щодо прийняття спадщини за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 3,9592 га (а.с.69) та копії заяви від ОСОБА_11 щодо прийняття спадщини за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 3,9077 га (а.с.68).

Також в зазначеній спадковій справі, наданій нотаріусом на запит суду, наявна копія заяви ОСОБА_1 від 06.09.2017 року, щодо прийняття всієї спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.67).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5А, що є його батьками, у житловому будинку № 50 по вул.Курчатова в с.Дельжилер Татарбунарського району Одеської області на час відкриття спадщини, а саме 11 травня 2017 року, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району №643 (а.с.7). Також встановлено, що за життя батьки позивача не встигли зареєструвати право власності на вищезазначений спадковий житловий будинок, що, в свою чергу, позбавляє його можливості в позасудовому порядку захистити свої права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно(а.с.48).

Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та належність його спадкодавцю ОСОБА_4, фактичний вступ у спадок спадкодавцем ОСОБА_5 та частково й позивачем ОСОБА_1, які, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а також подання позивачем заяви до нотаріуса про вступ у спадок вже після смерті матері ОСОБА_5, підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с.6-43).

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень відповідача (а.с.60), суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на житловий будинок, розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті його матері ОСОБА_5, померлої 02.05.2017 року, яка фактично його прийняла у спадок після смерті ОСОБА_4, який помер 10 січня 2014 року.

Керуючись ст.ст.77, 78, 81, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7, (паспорт серії КК № 457809 виданим Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 12.04.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, який фактично прийняла у спадок після смерті ОСОБА_4, померлого 10 січня 2014 року, мати позивача - ОСОБА_5, яка померла 02.05.2017 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Семенюк