Провадження номер 2/741/219/18
Єдиний унікальний номер 741/132/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що житловий будинок по вул. Лугова, 7, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані вона на її чоловік ОСОБА_5. Після ліквідації колгоспних дворів чоловік позивача у встановленому порядку не оформив право власності на 1/2 частини житлового будинку. 04 листопада 2016 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини вищевказаного будинку. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини житлового будинку у звязку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку по вул. Лугова, 7, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОТГ в особі ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Староста с. Плоске направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд робить висновок, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання позову відповідачем та постановляє рішення у підготовчому провадженні.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 7 по вул. Лугова в с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується копією довідки ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 812 від 12 вересня 2017 року (а. с. 5).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5 як члену ліквідованого колгоспного двору належала 1/2 частини житлового будинку № 7 по вул. Лугова в с. Плоске Носівського району Чернігівської області.

ОСОБА_5 після ліквідації колгоспних дворів не оформив своє право власності на частину у вищевказаному будинку.

04 листопада 2016 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 3).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 31). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 4). А, отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 №340/2016 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після його смерті, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємці, які прийняли спадщину, немає (а. с. 26-29).

Отже, після смерті ОСОБА_5 позивач успадкувала 1/2 частини спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується копію постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2223/02-31 від 10 жовтня 2017 року (а. с. 17).

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 7 по вул. Лугова в с. Плоске Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 6-8).

Згідно зі звітом про оцінку майна вартість житлового будинку станом на 20.10.2017 становить 40535 грн. (а. с. 9-16).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищевикладену правову норму та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 142, 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 04 листопада 2016 року, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Плоске Носівського району Чернігівської області по вул. Лугова, 7, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ґанку «а1», сараю «Б», гаража «В», погреба «П», вбиральні «У», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, загальною площею 73,3 кв. м житловою площею 22,6 кв. м. вартістю станом на 20.10.2017 становить 40535 грн.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, відповідно до квитанції від 25 січня 2018 року № 0.0.949062707.1 відділення «Носівське» Чернігівського РУ ПАТ КБ «Приватбанк», у сумі 352 (триста пятдесят два) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий