АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах, якої діє ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року, головуючого першої інстанції судді Одарюк М.П. по справі № 623/1058/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_2, в інтересах якої діє її законний представник опікун ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, після уточнення якого просила стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_2 700,00 грн. щомісячно, протягом строку інвалідності ОСОБА_2, починаючи стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду.

В обґрунтування зазначала, що 30.08.1986 року ОСОБА_2 уклала шлюб з відповідачем. В період шлюбу відповідач систематично знущався над дружиною, що призвело до захворювання останньої на тяжке психічне захворювання. У 1995 році ОСОБА_2 визнана інвалідом ІІ групи.

17 жовтня 2001 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2016 року ОСОБА_2 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку; вона не має самостійного заробітку та отримує пенсію, яка становить 1347 грн. на місяць.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції формально надав аналіз розміру пенсії ОСОБА_2 у відповідності до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте залишив поза увагою докази по справі, що вказували на необхідність постійного здійснення лікування позивача та постійного приймання ліків. Витрати на здійснення постійного лікування хвороби не входять до мінімального набору непродовольчих товарів, який враховується у прожитковому мінімумі для забезпечення збереження здоров'я та підтримання нормального життєдіяльності організму.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 17 жовтня 2001 року (а.с.8).

ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується копією довідки Чистоводівської сільської ради за № 02-30/159 від 10.04.2017 року (а.с.6).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2016 ОСОБА_2 визнана недієздатною та над неї встановлено опіку. Опікуном призначено ОСОБА_3 (а.с.11).

Із довідки до акту огляду МСЕК № 460247 серії 12ААА ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності з 01.10.2016 року строком до 01.10.2018 року (а.с.12).

За положеннями частин другої-четвертої статі 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Розмір пенсії ОСОБА_2, як інваліда ІІ групи, становить 1347,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Відомостей про доходи відповідача та докази, що він може надавати матеріальну допомогу позивачу суду надано не було.

Доводи, стосовно того, що у період шлюбу ОСОБА_4 систематично знущався з ОСОБА_2, що призвело до захворювання останньої на тяжке психічне захворювання - не можуть бути взяті до уваги судовою колегією, оскільки вказане твердження не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.02.2018 року.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь