Справа № 456/29/18
Провадження № 2/456/575/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Стрийська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування позову покликається на те, що 23.11.2005 року на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області розірвано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №105. З моменту розірвання шлюбу дитина проживає з нею, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, морально і матеріально не підтримує дитину, на сьогоднішній день заборгованість по сплаті аліментів становить 87504,21 грн. Відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2010 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України та відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України. Розпорядженням голови Стрийської районниї державної адміністрації №918 від 08.12.2017р. затверджено висновок органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач, будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та доповнила, що дитина постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не спілкується з сином, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Син навчається в Підгірцівській школі-інтернаті, часто хворіє, однак відповідач допомоги не надає

Представник позивача ОСОБА_4 зазначила, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача становить 87504,21 грн., відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню дитини, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач, будучи допитаним судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України, позов визнав, не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, та доповнив, що змоги надавати матеріальну допомогу на утримання сина він немає, оскільки має другу сім'ю, з сином спілкується рідко.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрація Котик О.С. позов підтримала та пояснила, що позивач звернулася до них з заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, в якій навела всі вказані вище обставини. Вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав, а тому просить позов задоволити.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.10.2017 року вбачається, що відповідач не проживає з ОСОБА_1, участі у вихованні дитини не бере, не відвідує сина, матеріально не забезпечує.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження, виданого Підгірцівською сільською радою 11.06.2003 р., вбачається, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3, актовий запис № 16 /а.с.5/.

З копії довідки, виданої Підгірцівською сільською радою вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і разом з нею проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.13/.

Відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, вихованням дитини не займається, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах:

-наведених вище показаннях позивача, відповідача та представника третьої особи - служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації;

-показаннях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні свого сина не приймає, не доглядає за дитиною;

-розпорядженням голови Стрийської районної державної адміністрації № 918 від 08.12.2017р. про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та висновком органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 /а.с.16/;

-довідкою - розрахунком, виданої Стрийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.10.2017 року № 09-40/681 щодо заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів в сумі 87504,21 грн./а.с. 6,7/;

-вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2010 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді громадських робіт /а.с. 9/;

-вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2014 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання строком на 3 роки /а.с. 10/;

-поясненнями дитини - ОСОБА_3 на підставі ч.2 ст.171 СК України, який підтримав позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та зазначив, що батько його життям та вихованням не цікавиться, жодної допомоги на його утримання не надає.

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно -правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165-166 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: Львівська область, Стрийський район, с. Верчани, батьківських прав щодо його сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити у Відділ реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Головуючий-суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 26 лютого 2018 року.