ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/1836/18
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

"06" лютого 2018 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С., вивчивши позовну заяву про розірвання договору лізингу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява про розірвання договору лізингу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, оскільки в заяві:

-відсутнє найменування сторін, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

-відсутні посилання на те, чи всі докази позивачем подано до суду;

-відсутній попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

-відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При звернені з позовом до суду позивачем не долучено докази про сплату судового збору, посилаючись на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка на його думку звільняє його від оплати таких судових витрат.

Проте, з таким твердженням позивача суддя не погоджується з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3 та 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції від 8 липня 2011 року, було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 р. № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 р., внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», та викладено статтю 5 в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів не передбачено.

За загальним правилом, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом, при цьому спеціальний закон, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», тому саме цей Закон підлягає застосуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий, збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810 грн.). А згідно з п. 2 цієї частини за подання до суду позовної заяви позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.).

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Судом встановлено, що особа звернулася до суду з двома вимогами про розірвання договору лізингу та відшкодування моральної шкоди, які є немайновими, а також з майновою вимогою про стягнення коштів.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вищевказані недоліки шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору відповідно до вимог стст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір».

Також, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, зокрема з третього пункту її резолютивної частини, в ній не зазначено, яку суму моральної шкоди просить стягнути позивач, тобто не чітко визначено зміст позовних вимог.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Вищенаведені недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись стст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву про розірвання договору лізингу, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК