Н.пр. 2-о/415/126/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.18року Лисичанський міський суд луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

за участю секретаря судового засідання ПавловаО.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Місце смерті: м. Брянка Луганської області. Причина смерті: «набряк головного мозку».

01.02.2018 року Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області відмовив у реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з невідкладним розглядом справи з моменту надходження до суду, сторони у судове засідання не викликались.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що (російською мовою) из врачебного свидетельства о смерти НОМЕР_1. «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 умер ІНФОРМАЦІЯ_4 года. Причина смерти: «отек головного мозга». Место смерти: г.Брянка.

Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області 01.02.2018 року відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З свідоцтва про народження НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 229. Її батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Згідно витягу з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 01.02.2018 р., ОСОБА_4 14 січня 1978 року уклала шлюб з ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис 20. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6.

27 березня 1996 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано, про що зроблено актовий запис № 63. Прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, (рос.мовою) 15 ноября 1996 г. зарегистрировали брак ОСОБА_8 и ОСОБА_9, о чем сделана актовая запись № 232. Фамилия жены после регистрации брака ОСОБА_8.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи , видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293,315,317 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Висоцьке-Верхнє Боринського району Львівської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Місце смерті: м. Брянка Луганської області, Україна. Причина смерті: «набряк головного мозку», зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Б.Чернобривко