Справа №702/57/18
Провадження №2/702/78/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: Чорненької Д.С.

за участю секретаря: Шковири А.М.

позивач: ОСОБА_1 не з"явилася,

відповідач: представник КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище не з»явився,

третя особа, без самостійних вимог: представник Монастирищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області не з»явився,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1, 19100, ІПН НОМЕР_1, паспорт серія НС №307669 до комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище, місцезнаходження: вул.Соборна,122-1 м.Монастирище Черкаської області, 19100, , третьої особи без самостійних вимог: Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, місцезнаходження: вул.Соборна,117 м.Монастирище, Черкаської області, 19100, про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

22.01.2018 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача, третьої особи, без самостійних вимог, про зняття арешту на майно. Підставою зверненна із позовом вважає те, що 22 травня 2017 року померла її мати ОСОБА_2. Єдиним спадкоємцем померлої є вона. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,6505 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час оформлення спадщини, вона дізналася про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис про те, що за реєстраційним номером 4996271 22.05.2007 року 14:26:28 реєстратором Монастирищенською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на невизначене, все майно, власником якого є ОСОБА_2. Підставою обтяження зазначено: "постанова, б/н, 18.06.2003, Державна виконавча служба Монастирищенського р-ну, на кор ДП Тепло...". Після чого, вона звернулася до Монастирищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до відповіді органу ДВС рекомендовано звернутись до суду. Судова справа про стягнення боргу знищена. Оскільки, в позасудовому порядку зняти арешт не можливо, вона змушена звернутись до суду. Заборгованість за комунальні послуги станом на день подання даного позову відсутня. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювались. Підтверджує те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить зняти арешт з всього майна ОСОБА_2, яка померла 22.05.2017 року.

У підготовче засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову.

У підготовче засідання представник відповідача КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, про визнання позову, не заперечують проти зняття арешту з усього майна ОСОБА_2, яка померла 22.05.2017 року.

У підготовче засіданняпредставник третьої особи, без самостійних вимог, Монастирищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області не зявився, про час і місце проведення засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії I-СР №304709, виданого 08.06.2017 року Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2 померла 22.05.2017 року (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії V-УР №0954731, виданого 15.01.1964 року Аврамівською сільЗАГС Христинівського району Черкаської області, в графі «мати» записано «Білоус Віра Іванівна» (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії I-СР №414425, виданого 19.01.1985 року Монастирищенським райвідділом ЗАГС Черкаської області ОСОБА_3 після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Колнооченко» (а.с.8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-СР №276498, виданого 12.01.1976 року Монастирищенським райвідділом ЗАГС Черкаської області ОСОБА_4 після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Ляхевич» (а.с.6).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб»єкта №106358441 від 06.12.2017 року ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯИ №276508, який виданий 03.02.2010 року відділом Держкомзему у Монастирищенському районі, належить земельна ділянка площею 1,6505 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім цього, на все майно (невизначено) ОСОБА_2 значиться обтяження за типом-арешт за реєстраційним №4996271, зареєстровано 22.05.2007 року реєстратором: Монастирищенською державною нотаріальною конторою, підстава: постанова б/н, 18.06.2003 року Державна виконавча служба Монастирищенського району, на користь ДП «Тепло» (а.с.11,12).

Згідно довідки №323, виданої 12.12.2017 року КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище станом на 12.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 за надані Підприємством комунальні послуги по вул.Соборна (колишня Леніна),128 АДРЕСА_2, відсутня (а.с.13).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.12.2000 року стягнено із ОСОБА_2 на користь ВАТ «Теком» заборгованість по комунальних платіжках в сумі 1 264,45 грн. (а.с.15).

Відповідно до відповіді на заяву ОСОБА_1 від 15.01.2017 року, №249/15.17-37, виданої 15.01.2018 року Монастирищенським районним відділом ДВС, арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 було накладено державним виконавцем під час виконання рішення суду про стягнення боргу на користь ДП «Теплокомуненерго». На даний час виконавче провадження завершене, зняття арешту з майна по завершеним виконавчим провадженням Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено та роз»яснено право зверенння до суду для вирішення питання про зняття арешту (а.с.16).

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.55 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент виникнення правовідносин)арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби-в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.1ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.59Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а згідно ч.5 ст.59 цього Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК (далі-ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, відсутністю заборгованості, як підстави для його накладення, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року, Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, Порядком роботи із документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року з наступними змінами „Про судову практику в справах про виключення майна з опису», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", ст.ст.321,391,1216, 1218, 1268,1270,1296 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зняти арешт з об"єкта обтяження : все майно ОСОБА_2, яка померла 22.05.2017 року, накладений згідно постанови державної виконавчої служби Монастирищенського району б/н від 18.06.2003 року.

Стягнути із комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище, місцезнаходження: вул.Соборна,122-1 м.Монастирище Черкаської області, 19100, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1, 19100, ІПН НОМЕР_1, паспорт серія НС №307669 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах та до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується,-апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д. С. Чорненька