Справа № 211/57/18
Провадження № 2/211/761/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

за участю секретаря Зоріної С.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батьків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання батька. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка є його донькою, йому 79 років, за станом здоровя він не може працювати, пенсія становить 3926,03 гривень. Останні роки тяжко хворіє ( гіпертонія, аритмія серця, простата, перенесений інсульт, остеоходроз, підвищений тиск), у звязку з чим доводиться купувати багато ліків, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Крім того, нещодавно донька, з якою він мешкає в одній квартирі почала вимагати в нього сплати усіх витрат на утримання квартири, купівлі їжі та інші витрати. Зазначена вимога була висунута в категоричній формі. Оскільки всі кошти йдуть на купівлі ліків, то він не має змоги виконувати її вимогу, що в подальшому може призвести до того, що він опиниться на вулиці. Йому відомо, що відповідачка працює в лікарні, йому матеріальну допомогу не надає, не виконує покладені на нього обовязки. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючи на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позов безпідставний та не обґрунтований. Позивач проживає в квартирі відповідача, остання сплачує всі витрати по утриманню квартири. Вона має скрутне матеріальне становище, в звязку з тим що одинока, знаходиться на диспансерному обліку у акушера-гінеколога, потребує постійного придбання ліків для консервативного лікування. Відповідач, як медичний працівник, здійснювала медичну допомогу, доглядала за позивачем під час його перебування і лікарні з перенесеним інсультом, постійно приносила продукти харчування та купувала ліки, хоча відповідно до постанови КМУ від 17.03.2017 року № 152 «про забезпечення доступності лікарських засобів», позивач мав та має можливість безкоштовно або зі знижкою отримувати необхідні ліки на хвороби, на які він посилається у позові.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію більше прожиткового мінімуму, має інших осіб, від яких може отримувати матеріальну допомогу, а також те, що позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів стану свого здоровя та, що він взагалі ніс та несе витрати на своє лікування в певному розмірі за власний рахунок, враховуючи наявність у відповідача єдиного джерела доходу заробітної плати та її стан здоровя, різниця між їхніми доходами складає приблизно 800 гривень ( які в основному йдуть на покриття комунальних послуг), тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є батьком відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7 копія свідоцтва про народження).

Обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України.

Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером та отримує пенсію за списком № 2, розмір якої за період з липня по грудень 2017 рік складає 17837,10 гривень ( а.с. 5 копія довідки).

ОСОБА_3 проживає разом з донькою ОСОБА_4 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кокчетавська, 13/16 ( а.с. 6 копія довідки). Комунальні послуги за користування квартирою сплачує ОСОБА_4 ( а.с. 20-27 копії квитанцій).

ОСОБА_4 знаходиться на диспасерному обліку у акушера-гінеколога та потребує постійного консервативного лікування, за не ефективністю потребує оперативного лікування ( а.с. 18 висновок ВКК).

ОСОБА_4 працює в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5», за період з 01.07.2017 рік по 31.12.2017 рік її дохід складає 36343,60 грн. ( а.с. 31 довідка).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить розяснення, що обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобовязаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

При вирішення спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Позивач, крім доньки ОСОБА_4, має також ще й сина ОСОБА_5, до якого позовні вимоги не були висунуті.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність з 1 січня 2018 року становить - 1 373, 00 грн.

Позивач ОСОБА_3 є пенсіонером та отримує пенсію за списком № 2, розмір якої за період з липня по грудень 2017 рік складає 17837,10 гривень ( а.с. 5 копія довідки), що перевищує прожитковий мінімум.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач має двох повнолітніх дітей, позов до іншої дитини ним пред'явлено не було, розмір його місячного доходу складає 3926,03 грн., що є більшим за прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність, жодних належних та допустимих доказів того, що вказаного доходу йому не вистачає і він потребує матеріальної допомоги суду надано не було, окрім того позивач проживає в одній квартирі з відповідачем, вона сплачує комунальні послуги, а враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 хворіє на онкологічне захворювання, та не має можливості матеріально допомагати своєму батькові, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3, слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а в задоволені позову було відмовлено, судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.268 ЦПК України, ст. 202 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6