Справа № 456/3996/16-ц
Провадження № 2/456/173/2018
РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2018 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Стрийська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту,

встановив:

Позивач ОСОБА_6 звернулася з позовом до суду та уточнивши позовні вимоги просить встановити безстроково та безоплатно земельний сервітут для неї та інших користувачів земельної ділянки за адресою м. Стрий, вул. Шевченка, 207 на право користування частиною земельної ділянки ОСОБА_2, шириною 3,35м, довжиною 24,7м з західної сторони, та 24,6 м з східної сторони згідно плану меж земельної ділянки, яка розташована за адресою м. Стрий, вул. Шевченка, 199, кадастровий номер :04:016:0061 для проїзду на транспортних засобах по наявному шляху з вулиці Шевченка. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВАВ № 417296 від 04 листопада 2002 року належить житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться за адресою м. Стрий, вул. Шевченка, 207 та розташований на земельній ділянці площею 503 кв.м. Згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 245 від 23 червня 1998 року громадянці ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку за адресою м. Стрий вул. Шевченка, 199 площею 249 кв.м., а згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради № 52 від 23 лютого 1999 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам та затвердження уточнених площ, видачу державних актів на право власності на землю» ОСОБА_7, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, стара адреса домоволодіння на генеральному плані вул. Леніна 123, на плані забудови кварталу від 1979 року вул. Леніна, 197а, передано у приватну власність, шляхом уточнення площі земельної ділянки, проїзд загального користування площею 60 кв.м. Вказаним проїздом позивач та члени її родини, а також сусіди постійно користувалися. В подальшому ОСОБА_7 подарувала земельну ділянку за адресою: м. Стрий вул. Шевченка, 199 площею 0,0309 га, кадастровий номер :04:016:0061 відповідачу ОСОБА_2 згідно договору дарування земельної ділянки від 31 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_8 Уточнення площі земельної ділянки ОСОБА_7 відбулось за рахунок включення до складу первинної ділянки розміром 249 кв.м, ділянки розміром 60 кв.м, яка за свої правовим статусом є земельною ділянкою загального користування, а саме частиною проїзду до житлових будинків за адресою вул.Шевченка 201, вул. Шевченка 203, вул. Шевченка 205, вул. Шевченка 207, і ніколи не належала до будинку за адресою: вул Шевченка, 199, що підтверджується витягом з генерального плану від 23.05.1952 року та викопіюванням з плану забудови кварталу від 29.01.1979 року зі змінами від 10.01.1991 року. Відсутність заїзду порушує права позивача щодо користування майном, яке знаходиться за адресою: м. Стрий, вул. Шевченка 207, і заїзд, який передано ОСОБА_7, є єдиним можливим проїздом. Його передача у приватну власність робить неможливим заїзд пожежного автомобіля, карети швидкої допомоги, асенізаційної машини, створює неможливі умови для проживання та обслуговування будинку. 28.10.2016 року позивач звернулася до Стрийської міської ради із заявою про скасування рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №52 від 23 лютого 1999 року, оскільки рішення є незаконним та згідно ст. 4 ч. 4 ЗК УРСР діючого на момент прийняття рішення, не можуть передаватись у колективну або приватну власність землі загального користування населених пунктів, в тому числі проїзди. 07 грудня 2016 року позивачем було отримано відповідь виконавчого комітету Стрийської міської ради від 07.12.2016 року № Ч-703/3.22 про те, що питання скасування вищезазначеного рішення було предметом розгляду постійної депутатської комісії з питань землекористування, охорони довкілля, будівництва та архітектури 09.11.2016 року. У відповідності до надісланого позивачу витягу з протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань землекористування, охорони довкілля, будівництва та архітектури від 09.11.2016р. було вирішено відмовити у скасуванні рішення виконавчого комітету Стрийської міської Ради Львівської області № 52 від 23 лютого 1999 року у звязку з тим, що земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 і в тому числі спірний проїзд загального користування площею 60 кв.м. та запропоновано позивачу встановити земельний сервітут для користування проїздом 60 кв.м. у судовому порядку, так як згідно із генеральним планом проїзд перебуває в спільному користуванні, а тому позивач звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечили проти позову та пояснили, що позивачем при визначенні місця бажаного розташування проїзду для транспортного засобу, неточно визначено технічні терміни. Зокрема, позивач вказує, що проїзд транспортного засобу має проходити по наявному шляху з вулиці Шевченка. При цьому позивач не вказує, з якого місця має починатися проїзд, де він повинен закінчуватися, через які земельні ділянки і біля яких будинків він повинен проходити. Також з позовної заяви не зрозуміло, для чого позивачу необхідно влаштовувати проїзд і яким чином встановлення сервітуту забезпечить позивачу проїзд до житлового будинку №207 на вул.Шевченка. Адже з плану забудови кварталу вбачається, що земельна ділянка, яка належить відповідачу, не межує з земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок позивачки. Навіть при встановленні сервітуту позивач не зможе використовувати його за цільовим призначенням і потрапити з вулиці Шевченка до свого будинку на вул. Шевченка, 207. Позивач не представив графічного зображення сервітуту з точним зазначенням розмірів, а тому вважають, що позов є безпідставним та просять відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Стрийської міської ради Львівської області ОСОБА_13 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_14 в судовому засіданні заперечила проти даного позову та пояснила, що у випадку встановлення земельного сервітуту транспортні засоби будуть їхати попри виходу з будинку, що створює небезпеку для дітей. Крім того, з другої сторони є заїзд, що дає можливість позивачу заїхати транспортним засобом до свого будинку.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив проти встановлення сервітуту.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином про час та місце розгляду справи був повідомлений.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 04.11.2002 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_6 успадкувала за заповітом житловий будинок за адресою м.Стрий, вул. Шевченка, 207, Львівської області після смерті батька ОСОБА_16.

З рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №52 від 23.02.1999 року про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам та затвердження уточнених площ, видачу державних актів на право власності на землю вбачається, що затверджено уточнені площі земельних ділянок, які передані громадянам у приватну власність на підставі рішення №245 від 23.06.1998 року та ОСОБА_7 м.Стрий вул.Шевченка, 199 передано у приватну власність 309 кв.м.

З договору дарування земельної ділянки посвідченого 31.12.2004 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0309 га, що знаходиться в м.Стрий на території Стрийської міської ради Львівської області по вул.Шевченка 199. Земельна ділянка належить «Дарителю» на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №059213, виданого 23.03.1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №52 від 23.02.1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1143. Кадастровий номер земельної ділянки :04:016:0061. Земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку і немає обмежень для використання.

З відповіді виконавчого комітету Стрийської міської ради №Ч-703/3.22 від 07.12.2016 року ОСОБА_6 вбачається, що виконавчим комітетом Стрийської міської ради розглянуто звернення від 28.10.2016 року ОСОБА_6 про скасування рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №52 від 23.02.1999 року та повідомлено її, що вищевказане рішення було предметом розгляду постійної депутатської комісії з питань землекористування, охорони довкілля будівництва та архітектури 09.11.2016 року.

З витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань землекористування, охорони довкілля, будівництва та архітектури від 09.11.2016 року вбачається, що комісією було відмовлено в скасуванні рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №52 від 23.02.1999 року у звязку з тим, що земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_7 і в тому числі спірний проїзд загального користування площею 60 кв.м. Запропоновано встановити земельний сервітут для користування проїздом 60 кв.м у судовому порядку.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 ЦК України особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_6 не зверталась до відповідача ОСОБА_2 із пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту, в якому необхідно встановити порядок, умови та час доступу на земельну ділянку відповідача ОСОБА_2, порядок та форми оплати за встановлення сервітуту.

Позивач не довела в суді, що нормальне господарське використання її земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, а також те, що встановлення

сервітуту забезпечить позивачу проїзд до житлового будинку №207 по вул.Шевченка в м. Стрий.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Стрийська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_17