Провадження № 2-о/337/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

при секретарі Шварцер Г.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування своєї заяви вказала, що 14 листопада 1994 року помер ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину № 72 в будинку 149 по бул. Гвардійському у м.Запоріжжі, яка належала померлому на свідоцтва № 99 про право власності на квартиру від 08 червня 1993р., виданого Орендним підприємством «Запоріжбуд».

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до змісту якого належну йому на праві власності квартиру № 72, що знаходиться в м.Запоріжжі, бул. Гвардійський, буд. 149 він заповідав ОСОБА_1, тобто вона є спадкоємцем за заповітом.

На час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем. Проте, у визначений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що вона не знала про існування заповіту, але вважає, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ОСОБА_4 на час його смерті. Після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 10.11.17р. вона знайшла заповіт у документах матері. У теперішній час жоден нотаріус не приймає в неї заяву про прийняття спадщини за заповітом, оскільки нею не надано доказів прийняття спадщини, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління та володіння спадковим майном . У звязку з тим, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, просить встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 14 листопада 1994р.

Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник зацікавленої особи Територіальної громади в особі Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, просив справу слухати без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва № 99 про право власності на квартиру від 08 червня 1993р., виданого Орендним підприємством «Запоріжбуд»АДРЕСА_1 в будинку 149 по бул. Гвардійському у м.Запоріжжі належить на праві спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

14 листопада 1994 року помер ОСОБА_4, який був співмешканцем матері заявника ОСОБА_5.

10 листопада 2017р. мати заявника ОСОБА_5 померла.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 з листопада 1992 року по березень 1995 року, тобто на час смерті ОСОБА_4, сумісно проживала з ним та своєю матірю ОСОБА_5 без реєстрації за адресою: м.Запоріжжя, бул. ГвірдійськийАДРЕСА_2.

Зазначені обставини підтверджені у ході судового розгляду поясненнями свідка ОСОБА_6, яка пояснила суду, що знайома з ОСОБА_1 дуже довгий час. Їй відомо, що мати заявниці ОСОБА_5 мешкала однією родиною з ОСОБА_4 ОСОБА_3 чи були вони одружені їм невідомо, однак все життя вважали їх однією родиною. Останні роки життя, приблизно з осені 1992 року ОСОБА_4 дуже хворів, в нього був цукровий діабет, хворе серце. У звязку з хворобою він не міг самостійно пересуватися, обслуговувати себе та потребував стороннього догляду та допомоги. Мати заявниці також мала слабке здоровя, тому ОСОБА_1 мешкала разом з ними у квартирі за адресою: м.Запоріжжя, бул. ГвірдійськийАДРЕСА_2. Родина мешкала бідно, тому після смерті ОСОБА_4 дуже багато особистих речей не було, а ті, яки лишилися годинник та медаль «Ветеран труда», забрала ОСОБА_1

Аналогічні пояснення надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право»застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 208-209, 212-218, 256 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП 3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер 14 листопада 1994 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М. Нещеретна