Провадження № 2/752/472/18
І м е н е м У к р а ї н и
22 лютого 2018 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Новак А.В.,
при секретарі Закаблуківській О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1 про визнання недійсним нікчемного правочину,-
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним нікчемного правочину.
Позивач зазначає, що оскілки на підставі постанови правління Національного банку України від 16 січня 2014 року № 14 «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних, керуючись п. 2 частини 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було вирішено запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці, а тому Богданова О.В. не мала повноважень в силу імперативності положення ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у тому числі й стосовно вчинення правочинів(договорів) вчинених 16 січня 2014 року.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки.
Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Про причину неявки суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків.
Постановою правління Національного банку України від 16 січня 2014 року № 14 «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних, керуючись п. 2 частини 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було вирішено запровадити тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 17 січня 2014 року по 16 квітня 2014 року.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» було призначено Ожга Є.В.
Суд не бере до уваги посилання представника позивача, щодо тієї обставини, що саме уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» Ожга Є.В. з 16 січня 2014 року набула повноважень органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
З матеріалів рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року за № 1 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вбачається, що тимчасова адміністрація ПАТ «КБ «Даніель» у зв'язку з початком процедури виведення останнього з ринку, була запроваджена з 17 січня 2014 року.
Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» було призначено Ожга Є.В. було вказано приступити до виконання обов»язків 17 січня 2014 року.
Також суд не бере до уваги посилання представника позивача на ту обставину, що зазначеним договором було штучно збільшено депозитний портфель.
Доказів не передачі ОСОБА_1 в управління ПАТ «Даніель банк», і відповідно неприйняття останнім, 16 січня 2014 року грошових коштів у розмірі 193900 гривень суду надано не було.
Така обставина є на погляд суду припущенням позивача і відповідно не може бути покладено в основу мотивування рішення суду по даній справі.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за № 9 від 06 листопада 2009 року, було роз'яснено, що відповідно до статтей 215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
У позивача, за умови наявності спору, існує право на пред'явлення позову про встановлення нікчемності правочину, в то же час як позивач звернувся до суду з позовом визнання недійсним нікчемного правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_1 про визнання недійсним нікчемного правочину - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Суддя А.Новак