АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1227/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Гончарук В.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя ,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі було придбане майно, а саме : автомобіль Kia Carens 2008 року випуску д.н.НОМЕР_1куз. НОМЕР_5, вартість якого відповідно до інформації яка міститься на сайті інтернет-ресурсу ,,Авто-базар" складає 9000 доларів США, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 236970 грн. (станом на 15.09.2016 року вартість 1 долар США - 26,33 грн.).

З урахуванням вищевикладеного позивач просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, залишити автомобіль у власності колишнього чоловіка та стягнути з нього на її користь вартість Ѕ частки автомобіля в сумі 118485 грн..

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року позов задоволено частково. Визнано автомобіль «KIA Carens» 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсації за автомобіль «KIA Carens» 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_4. у розмірі 114 724 грн. 25 коп..Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1147 грн. 24 коп. витрат по сплаті судового збору та 3 303 грн. витрат пов'язаних з оплатою експертизи , а всього стягнуто 4 450, 24 грн..

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про залишення позову без задоволення.

Вказує, що при вирішенні даного спору суд вийшов за межі позовних вимог. Так позивач просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності та залишити спірний автомобіль у власності відповідача , стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію у розмірі 118485,00 грн. вартості 1/2 частини автомобіля. Разом з тим суд визнав вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та стягнув з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за автомобіль в розмірі 114724,00 грн.. Неправильно застосовані ст..ст.317,325,365 ЦК України, оскільки позивачем не заявлялось вимог про припинення права власності на її частку у майні та не вносилась грошова компенсація на депозитний рахунок. За таких обставин суд міг лише визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні. В порушення норм матеріального та процесуального права суд не встановив джерело набуття подружжям спірного майна чи то за спільні сумісні кошти або спільною працею подружжя, хоча ним доведено, що спірний автомобіль був придбаний за кошти, які належали йому особисто, та за гроші, що були йому подаровані батьками, що не спростовується наданими доказами позивачем.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області між сторонами було зареєстровано шлюб який 27.07.2016 року розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2016 року.

За час перебування у шлюбі, 16.08.2013 року подружжям було придбано автомобіль Kia Carens 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1куз. НОМЕР_5, право власності на який було зареєстровано за відповідачем.

Відповідно до Висновку комісійної судової авто-товарознавчої експертизи за №987/17-54 від 30.05.2017 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість транспортного засобу Kia Carens д.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску на момент проведення експертизи склала 229448,49 грн..

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України у редакції 2004 року , законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його було придбано за спільні кошти сторін та їх батьків в інтересах сім'ї, зазначивши про те, що відповідачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що автомобіль було придбано винятково за його особисті кошти набуті ним до шлюбу.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи , обговоривши її доводи, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає висновок суду законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, доводів якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Так, дійсно Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Зазначаючи про те, що при вирішенні даної справи судом не враховано обов'язкова згода одного подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок, ОСОБА_1 не звернув уваги на те, що вказані норми закону застосовуються при поділі нерухомого майна.

В даному випадку поділу підлягає рухоме майно, позивач згодна на отримання компенсації, а відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

При цьому в даному випадку внесення на депозитний рахунок суду коштів законом не вимагається, оскільки саме позивач згодна на грошову компенсацію, а автомобіль присуджується відповідачу. Внесення на депозитний рахунок суду коштів передбачено для позивача, який бажає при поділі майна отримати одноосібне право власності на неподільну річ, а не навпаки.

Належних та допустимих доказів того, що він неспроможний виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нимправа власності на автомобіль, як про це зазначає ОСОБА_1 , останнім не надано, а таке його твердження спростовується самим відповідачем, який зазначив у апеляційній скарзі про те, що має дві квартири, які є його особистою приватною власністю та які ним передавались в оренду ( а.с.156).

Не заслуговує на увагу суду апеляційної інстанції і твердження відповідача, що суд при вирішенні даної справи вийшов за межі позовних вимог при визначенні розміру грошової компенсації. Так, при пред'явленні позову позивач попередньо визначала суму компенсації за Ѕ частину спірного автомобіля на підставі інформації із сайту інтернет-ресурсу ,,Авто-базар". При розгляді даної справи судом було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, яка і встановила дійсну вартість спірного автомобіля.

Відповідно до п. 2 , 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй , йому особисто.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України в редакції 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Так, відповідач зазначає про те, що спірний автомобіль було ним придбано за кошти, які були його особистою власністю , які він отримав від передачі належного йому до шлюбу автомобіля на підставі довіреності іншій особі 12.10.2010 року, а також за кошти, подаровані йому його батьками.

Вказані аргументи, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки будь-яких доказів того, що він отримав кошти за передачу автомобіля по довіреності, яка не є договором купівлі-продажу, та в якому розмірі, ОСОБА_1 не надав, а та обставина, що спірний автомобіль було придбано і за кошти, що були подаровані ОСОБА_1 його батьками, що не оспорюється і позивачем, не свідчить про те, що ці кошти були особистою приватною власність останнього, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України того, що ці кошти були подаровані йому особисто, а не сторонам у справі як подружжю , відповідач не надав та на наявність таких не вказав.

При цьому судом першої інстанції достовірно встановлено, в тому числі і із показів свідків, що спірний автомобіль було придбано в інтересах та на благо сім'ї позивача та відповідача, в тому числі і за кошти рідні обох сторін, що допомагали їм у придбані спірного автомобіля, оскільки ні позивач , ні відповідач на час придбання спірного автомобіля не мали постійного сталого заробітку.

Про те, що сім'я жила на кошти від передачі майна в оренду, двох квартир, які є особистою приватною власністю відповідача, зазначає і сам ОСОБА_1 у апеляційній скарзі ( а.с.156).

Таким чином судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та застосовано норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини.

Разом з тим, не зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду, його резолютивна частина підлягає зміні, оскільки правильно прийшовши до висновку про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, припинення права власності позивача на його Ѕ частину та стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію, про що суд зазначив в мотивувальній частині, в резолютивній частині рішення суд не виділив у власність відповідача спірний автомобіль та не припинив право власності на нього позивача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції .

Керуючих ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року змінити та викласти резолютивну частину рішення в такій редакції.

ПозовОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати автомобіль Kia Carens 2008 року випуску д.н. НОМЕР_1 куз. НОМЕР_5 спільним сумісним майном подружжя.

В порядку поділу майна подружжя виділити автомобіль Kia Carens 2008 року випуску д.н. НОМЕР_1 куз. НОМЕР_5 у власність ОСОБА_1.

Припинити право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_2, в зв'язку з чим стягнути з ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) компенсацію за частку в майні в розмірі 114 727 грн. 25 коп..

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - Судді -