Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2018 р. 145/1976/17

2/145/204/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Довгополівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Позивачі звернулися до суду із заявою, в якій вказують, що 25 березня 2012 року помер їх батько ОСОБА_3, який до дня смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по вул. Першотравнева, 44 в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області та земельна ділянка площею 3,7536 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

За життя їх батько ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, склавши заповіт від 23 липня 2010 року, яким все своє майно заповів на їх користь в рівних частках кожній.

На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Спадкоємцем, який мав право на обов'язкову частку у спадщині після смерті їх батька була їх мати, ОСОБА_4.

Вони прийняли спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори в установлений законодавством строк, а їх мати ОСОБА_4 від свого права на обов'язкову частку у спадщині відмовилась на їх користь, що підтверджується її заявою, поданою у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини.

19 грудня 2012 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори їм було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (по 1/2 її частці кожній) площею 3,7536 га, що розташована на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Просять визнати за ними право спільної часткової власності, по 1/2 частці за кожною, на житловий будинок 1966 р. забудови, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А», з верандою «а» та ганком, загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 71,4 кв.м, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., допоміжною площею 6,9 кв.м., площею літніх приміщень 6,3 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,9 кв.м., житлової кімнати 2 площею 9,9 кв.м., житлової кімнати 3 площею 18,8 кв.м., житлової кімнати 4 площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 5 площею 17,9 кв.м., веранди І площею 6,3 кв.м.), а також літню кухню «Б», погріб «П/Б», сарай «В», навіс «в», убиральню «Г», сарай «Д», огорожу № 1, ворота № 2, хвіртку № 3 що розташовані по вул. Першотравнева, 44 в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 25 березня 2012 року в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник Довгополівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

25 березня 2012 року помер ОСОБА_3,що стверджується його свіфдоцтвом про смерть (а.с. 5), який до дня смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою виконкому Довгополівської сільської ради № 440 від 09.11.2017 р. (а.с. 11).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по вул. Першотравнева, 44 в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області та земельна ділянка площею 3,7536 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, склавши 23 липня 2010 року заповіт, посвідчений секретарем Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 50, яким все своє майно заповів на користь позивачів в рівних частках кожній (а.с. 6).

На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено, що стверджується відповідною відміткою.

Спадкоємцем, який мав право на обов'язкову частку у спадщині після смерті їх батька була ОСОБА_4.

Позивачки прийняли спадщину після смерті батька, подавши відповідну заяву до Тиврівської держнотконтори в установлений законодавством строк, а їх мати ОСОБА_4 від свого права на обов'язкову частку у спадщині відмовилась на їх користь, що підтверджується її заявою, поданою у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (а.с. 7).

19 грудня 2012 року державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори позивачам було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (по 1/2 її частці кожній) площею 3,7536 га, що розташована на території Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 8, 9).

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно на ім'я спадкодавця.

Житловий будинок з господарськими спорудами побудовано протягом 1966-1970 років, що стверджується технічним паспортом КП «ВООБТІ» від 31.03.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, ще належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 рою передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об"єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Довгополівської сільської ради, житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Першотравнева, 44 в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області рахується за померлим 25.03.2012 року ОСОБА_3, що стверджується довідкою виконкому Довгополівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 28.11.2017 року № 439 (а.с. 10).

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, шо по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 319, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право спільної часткової власності, по 1/2 частці за кожною, на житловий будинок 1966 р. забудови, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А», з верандою «а» та ганком, загальною площею приміщень по літ. «А», «а» (підрахованою за формулами розрахунку площ) 71,4 кв.м, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., допоміжною площею 6,9 кв.м., площею літніх приміщень 6,3 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 6,9 кв.м., житлової кімнати 2 площею 9,9 кв.м., житлової кімнати 3 площею 18,8 кв.м., житлової кімнати 4 площею 11,6 кв.м., житлової кімнати 5 площею 17,9 кв.м., веранди І площею 6,3 кв.м.), а також літню кухню «Б», погріб «П/Б», сарай «В», навіс «в», убиральню «Г», сарай «Д», огорожу № 1, ворота № 2, хвіртку № 3 що розташовані по вул. Першотравнева, 44 в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 25 березня 2012 року в с. Довгополівка Тиврівського району Вінницької області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 14.02.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.