Провадження № 2/522/536/18
Справа № 522/7837/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді: Домусчі Л.В.,

при секретарі: Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.04.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної щоки у розмірі 5000 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн..

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є співвласником комунальної квартири АДРЕСА_5. 26 січня 2017 року у нього виключилось світло, вийшовши в коридор, перевірити лічильники, він зустрів сусідку, яка повідомила, що в неї теж немає світла. У цей ж день позивач вирішив перевірити свою здогадку та виключив усі електроприбори, проте лічильник далі з великою швидкістю нараховував спожиту електроенергію. Посилався на те, що йому стало зрозуміло, що сусіди крадуть у нього електроенергію, і він відразу ж викликав поліцію та представників КП «ЖКС «Порто-Франківський».Майстри дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський» прибули та підтвердили факт того, що «при відключенні/включенні лічильника затрат електроенергії квартири власника ОСОБА_1 відбувається включення/виключення електропостачання в квартирі власника ОСОБА_2.» та видали Акт обстеження, який додається.Обстеження майстрами КП «ЖКС «Порто-Франківський» проводилося за участі поліції. Позивач також подав заяву про вчинення кримінального правопорушення по факту розкрадання електроенергії до Приморського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області. Стверджував, що усі платежі за комунальні послуги (у тому числі за спожиту електричну енергію) він сплачує справно. Проте, тривалий час відповідачкою здійснювалось розкрадання його електроенергії, що завдало йому значних матеріальних збитків, вважає, що ОСОБА_2 повинна відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн.. Також посилався на те, що своїми неправомірними діями (у зв'язку з розкраданням електроенергії, великими рахунками за комунальні послуги та втратою коштів для оплати даних рахунків) відповідачка завдала йому моральні страждання (негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна), він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Моральну шкоду відповідач оцінив у сумі 20 000 грн.. За вказаних обставин звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 12.09.2017 року за клопотанням позивача було витребувано з Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області оригінал або належним чином завірені копії матеріалів ЖЄО №2826 від 27.01.2017 року за заявою ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, копії яких додані до матеріалів справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з неявкою відповідача для належного її сповіщення.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст.1Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. У минулих судових засіданнях пояснив, що відповідачка здає свою частину квартири квартирантам, які постійно підключаються до його мережі електроенергії. Їх електрики самі підключається до його електромережі. З цього приводу він викликав поліцію. Зазначив, що 5000грн. - це витрати, які йому необхідно на ремонт електропроводки. Не заперечував, що суми, визначені ним у позовних вимогах, є дещо завищеними.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки у позивача погона проводка і працівники ПАТ «Одесаобленерго» не мають до неї з цього приводу будь-яких питань.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником 345/2000 частин квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира є комунальною та відповідачка є співвласником 237/1000 частин вказаної квартири. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №97005955 від 12.09.2017 року.

З акту огляду, складеного майстрами ПУ №1 КП ЖКС «Порто-Франківський» 26.01.2017 року, вбачається, що при комісійному огляді комунальної квартири АДРЕСА_2, ними візуально було встановлено, що при відключенні/включенні лічильника витрат електроенергії квартири власника ОСОБА_1 відбувається включення/виключення електропостачання в квартирі власника ОСОБА_2.

З наданих суду матеріалів Приморського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перевірки ЄО №2826 від 27.01.2017 року по заяві ОСОБА_1 вбачається, «що 27.01.2017 року до чергової частини Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102 про те, що АДРЕСА_3 зі слів заявника прийшли два електрики, порвали дроти та виривають лічильник. У ході відпрацювання повідомлення на місце події було направлено інспектора патрульної служби, який згідно рапорту повідомив, що був складений протокол про адміністративне правопорушення на громадянина ОСОБА_4».

Звернення до відділення поліції було від громадянина ОСОБА_1. Згідно заяви позивача до органів поліції він просив прийняти заходи відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за його твердженням 27.01.2017 року о 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_4 (комунальна квартира), без дозволу хазяїв та спеціальних органів самостійно проводили дії з електричними дротами у комунальній квартирі.

Згідно копій пояснень ОСОБА_1, наданих 27.01.2017 року інспектору 3 роти 3 батальйону УПП в м. Одеса ДПП, 27.01.2017 року о 10 год. 30 хв., будучи у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_4, почув як до комунальної квартири зайшли невідомі особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які представились електриками від сусідів, почали казати, що необхідно залізти до нього в електромережу та навести порядок, на що позивач відмовив. Вони почали самостійно лізти в мережу та витягувати проводи, після чого у сусідів відключилось світло.

Згідно пояснень ОСОБА_3, наданих 27.01.2017 року інспектору 3 роти 3 батальйону УПП в м. Одеса ДПП, він на прохання знайомої його напарника 27.01.2017 року приїхав до вказаної квартири, проте монтаж електропроводки не зробив, оскільки виникли непорозуміння з сусідами.

З копії пояснень ОСОБА_4, наданих 27.01.2017 року інспектору 3 роти 3 батальйону УПП в м. Одеса ДПП, він за проханням його знайомої ОСОБА_2 27.01.2017 року приїхав за адресою: АДРЕСА_4, для усунення несправностей в електропроводці. Ним була виявлена несправність у вигляді недожатого контакту в одній з розподіляючій коробці. Виявив, що перемикача проводу є нульовим проводом та вона виконана між розпроділяючими коробками двох різних споживачів електроенергії. Зазначене він повідомив замовнику та сказав, що необхідно попередити про це сусідів та терміново убрати даний провід.

Щодо вказаних осіб (ОСОБА_3 та ОСОБА_4.) було складено адміністративні протоколи за правопорушення, передбачені ст.. 186 КУпАП.

З пояснень відповідачки, наданих у судовому засіданні 30.01.2018 року, встановлено, що вона є власником частини комунальної квартири, площею 27 кв.м., згідно договору дарування від 2013 року. Вона в цій квартирі не знаходилась та не мешкає. У період зими 2017 року в даній кімнаті мешкала її донька з зятем, на час складання акту 26.01.2017 року донька була у пологовому будинку, а зять в цей період займався ремонтом електропроводки, він ремонтував патрон на кухні і вона викликала електриків. 26 січня 2017 року, коли вони забрали доньку з пологового будинку, електрик повідомив їй, що усі дроти перекручені та він не може без згоди сусідів відремонтувати. Коли вони повернулись з пологового будинку, до них прийшли працівники органів поліції, вона була у шоці та сказала, щоб з усім розбирались працівники ПАТ «Одесаобленерго». Наступного дня працівники ПАТ «Одесаобленерго» перевіряли її електромережу та ніяких порушень виявлено не було.

Згідно пояснень відповідачки, позивач не працює, є раніше судимим, багато років не може зробити ремонт та вона раніше відмовила йому продати свою частку квартири. Постійно воює з її донькою та остання з чоловіком вимушені були виселитись з цієї кімнати (десь весною 2017 року).

За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за змістом вищезазначених статей для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивача посилався, що унаслідок розкрадання відповідачкою електроенергії, на його думку, йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн. та моральні страждання у розмірі 20 000 грн..

Між тим суд не приймає до уваги та відхиляє твердження позивача з приводу розкрадання відповідачкою його електроенергії, оскільки з наданих суду доказів та матеріалів справи не встановлено та позивачем, у свою чергу, на виконання вимог ст.. 86 ЦПК України не доведено достатніми доказами факт існування підключення відповідачкою до його електромережі.

За розглядом справи судом не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування вини відповідачки у великих нарахуваннях позивачу коштів на оплату послуг за споживання електричної енергії.

Наданий позивачем акт огляду комісії КП ЖКС «Порто-Франківський» та матеріали перевірки Приморського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області ЄО №2826 від 27.01.2017 року по заяві ОСОБА_1 існування вищевказаних обставин та посилання позивача в обґрунтування його позову також не підтверджують та не надають суду достеменних доказів з приводу підключення відповідачки до електромережі позивача.

Позивачем не представлено належних та допустимих доказів щодо неправомірних дій відповідача, доведеність її вини у спричиненні шкоди позивачу та причинного зв'язку між шкодою та неправомірною, на думку позивачка, поведінкою відповідача.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про безпідставність вимог ОСОБА_1 про відшкодування відповідачкою матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн. . При цьому суду не зрозуміло, з чого виходив позивач, заявляючи вимогу про стягнення саме такого розумі відшкодування матеріальних збитків.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними вимогами від первісних (з приводу відшкодування матеріальних збитків) та судом не встановлено підстав для задоволення первісних позовних вимог, суд приходить до висновку і про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Зі сторони відповідача до суду не заявлялось вимог щодо відшкодування їй понесених нею судових витрат.

Керуючись ст.. 15, 16, 22,23, 1166 ЦК України, ст.ст..1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 241, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_6) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_6) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 09.02.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі