АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки.

В межах цього позову, ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд: накласти арешт на об'єкт нерухомості - квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1; заборонити суб'єктам державної реєстрації речових прав, державним та приватним нотаріусам проводити реєстрацію зміни власника об'єкту нерухомості квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1; заборонити суб'єктам державної реєстрації речових прав, державним та приватним нотаріусам проводити реєстрацію обтяжень вказаної нерухомості; заборонити Соборному ВДВС м. Дніпро ГТУЮ в Дніпропетровській області проводити будь-які виконавчі дії стосовно спірного нерухомого майна; заборонити територіальним підрозділам ДМС України проводити реєстрацію будь-яких осіб в об'єкті нерухомості - квартирі НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду - скасувати та постановити нову про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно змісту позовної заяви ОСОБА_2 предметом спору є квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1, які згодом було переобладнано в одну квартиру НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що на спірний об'єкт нерухомості вже накладено арешт в межах кримінального провадження №0002658 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки цивільним процесуальним законодавством передбачено право позивача в межах поданого позову, в даному випадку - цивільна справа №201/15333/17, на його забезпечення з метою в подальшому збереження майна для запобігання утруднення виконання можливого рішення суду.

Водночас, ознайомившись із виділеними матеріалами справи та обґрунтуваннями заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність частково задовольнити - накласти арешт на спірну квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

Так, положеннями ст. 149 - 153 ЦПК України передбачені підстави, види та порядок забезпечення позову.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення заборони вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а, також, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 для збереження предмету спору до вирішення справи по суті.

Окрім цього, накладення арешту на квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 автоматично потягне за собою заборону на вчинення будь-яких дії щодо будь-яких дії по відчуженню вказаної нерухомості чи реєстрації в ній третіх осіб.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тож, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року про забезпечення позову - скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на об'єкт нерухомості - квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині заяви - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова