Провадження №22-ц/772/240/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач :Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 рокуСправа № 127/5522/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

третя особа: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року, ухваленого у складі судді Ан О.В. о 17:31 год. у приміщенні Вінницького міського суду,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що з 25 квітня 1998 року до 8 жовтня 2013 року вона та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_5 Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні.

Відповідач сплачував аліменти на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття.

У даний час ОСОБА_4 навчається на першому курсі Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, на контрактній основі. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча має таку можливість, оскільки займається супроводом усиновлень громадянами Італії українських дітей та має постійний дохід у розмірі біля 150 000 грн, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Інших утриманців у нього немає.

Також зазначала, що самостійно утримувати дитину, яка продовжує навчання вона не в змозі.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4, яка продовжує навчання у розмірі 3 500 грн до закінчення нею навчання.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 7 грудня 2017 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_3 аліменти в розпорядження ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 15 березня 2017 року і до закінчення навчання - ІНФОРМАЦІЯ_5, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Вирішив питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустив до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому права та обов'язки щодо утримання доньки є рівними, а відтак дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 2 000 грн. Разом з тим суду не надано було доказів неможливості сплачувати відповідачем коштів на утримання своєї доньки на період навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено вимоги статей 198, 199 СК України та зроблено висновок, що не відповідає обставинам справи.

Так, судом першої інстанції не враховано те, що на даний час він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки через скрутний матеріальний стан та стан здоров'я. Місцевий суд дійшов помилкового висновку про рівень його доходів та витрат. Також суд не прийняв до уваги матеріальний стан позивачки, яка займається підприємницькою діяльністю та отримує доходи достатні для забезпечення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважала рішення суду законним і обґрунтованим. Зазначала, що суд дав правильну оцінку наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки на період навчання.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, апеляційний суд керується нормами ЦПК України у наведеній вище редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частина 3 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом установлено, що з 25 квітня 1998 року до 8 жовтня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_5 Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 3 500 грн щомісячно, починаючи з 7 вересня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття; стягнуто також аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 3 500 грн щомісячно, починаючи з 7 вересня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого державним виконавцем Паранкевичем М.І., заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей складає 104 730 грн.

16 січня 2017 року ОСОБА_4 досягла повноліття, продовжує навчання в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, на контрактній основі. Загальна вартість освітньої послуги (навчання) становить 176 000 грн.

Мати дитини ОСОБА_8 є приватним підприємцем, підписантом приватного підприємства «Апріорі люкс», приватного підприємства «Туристичне агентство «Всесвіт-тур» та благодійної організації Вінницький обласний фонд духовенства та соціального розвитку.

Відповідач працює на посаді перекладача іноземних мов, режисера театрального та кіномистецтва в Центрі «Імаго» і його щомісячна заробітна плата складає 3 300 грн.

Відповідач одружений. Його дружина - ОСОБА_9 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Вінниці та отримує пенсію за вислугу років; є приватним підприємцем.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжуються навчання і у зв'язку із чим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Так, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Пред'являючи позов, позивач зазначала, що їх ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов'язанні з навчанням, харчуванням, проживанням та витратами на проїзд додому.

У запереченнях на позовну заяву та у апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незадовільний стан здоров'я та матеріальне становище, вказував на неспроможність утримувати свою доньку.

Встановивши, що ОСОБА_4 досягнула повноліття, продовжує навчання, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері та задовольняючи частково позов і стягуючи з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 2 000 грн, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач зобов'язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу доньці.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції прийняв до уваги доходи відповідача, а також виписку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про рух коштів по рахункам відповідача за період з 25 березня до 23 листопада 2015 року та те, що відсутні відомості про зняття відповідача з обліку як фізичної особи-підприємця. При цьому, на переконання суду, відповідач не довів, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує коштів на лікування.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду в частині визначення розміру аліментів, які підлягають сплаті з огляду на таке.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач офіційно працює і середньомісячний його дохід складає 3 330 грн (т. 2, а.с.113); за 2016 рік ОСОБА_3 отримав дохід від підприємницької діяльності в розмірі 2 315 грн; має у власності дві квартири по вулиці по вулиці Льва Толстого, 9 в місті Вінниці; хворіє на гіпертонічну хворобу II стадії, аневризму висхідного відділу аорти, потребує постійного лікування та медичного догляду.

Натомість, позивач отримує дохід від підприємницької діяльності, має у власності житловий будинок та три квартири, а також автомобіль.

Ураховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1 000 грн.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні питання про стягнення аліментів суд допустився порушень матеріального та процесуального права, то рішення суду необхідно змінити в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року змінити, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 в розпорядження ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 1 000 грн щомісячно.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 7 грудня 2017 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий: Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис С.Г. Копаничук

Підпис В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий: С.К. Медвецький