Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3766/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Виноградів справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3, на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 07 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Вилоцької селищної ради, Виноградівського району Закарпатської області. У спільному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

25 травня 20017 року відповідачем ОСОБА_3 до Виноградівського районного суду була подана заява про розірвання шлюбу. З цього часу відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає. Приховує місце своєї роботи.

Стверджує, що відповідач відмовляється утримувати дітей, згода щодо добровільної виплати аліментів між ними не досягнута. Просить позов задоволити.

Позивач та її представник у судове засідання не з»явилися, однак подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що заявлений позов підтримують повністю та просять суд такий задоволити, надали пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явився, однак подав до суду письмове заперечення проти заявленого до нього позову. З матеріалів заперечення вбачається, що своєю заявою позивачка ОСОБА_2 вводить суд в оману, бажаючи незаконним шляхом отримати аліменти для своїх потреб, а не для дітей. Так, позивачка приховала від суду той факт, що діти проживають в Угорській Республіці, а не в Україні, а також те, що діти проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5, навчаються в гімназії і середній школі.

Всі кошти на утримання та навчання дітей сплачує відповідач ОСОБА_3 з особистих доходів, відповідач повністю утримує своїх дітей. Позивачка теж проживає в Угорській Республіці, однак вихованням дітей не займається, не утримує їх, більш того негативно впливає своєю поведінкою на їх виховання. На основі вищевикладеного просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у зв»язку із їх повною безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Вилоцької селищної ради, Виноградівського району Закарпатської області. У спільному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановлено, що двоє дітей-син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з батьком ОСОБА_3 в м. Будапешт, Угорської Республіки.

За правилами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно частини 1 до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла Закон № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів».

Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України(у редакції зі змінами від 08.07.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

В судовому засіданні встановлено, що діти проживають в Угорській Республіці, а не в Україні. Діти проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5, навчаються в гімназії і середній школі. Кошти на утримання та навчання дітей сплачує відповідач ОСОБА_3 з особистих доходів, крім того, відповідач повністю утримує своїх дітей, а позивачка навпаки, не бере ніякої участі у їх утриманні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є безпідставною, в судовому засіданні, ні позивачем, ні його представником не доведено обставин, на які сторона покликається на підтвердження своїх вимог, стороною позивача не подано, а судом не здобуто доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Враховуючи викладене, суд, приходить до висновку, що у позовних вимогах про стягнення із відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.180, 182-184, 191, 193 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 18, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийОСОБА_6