1Справа № 335/336/18 2-о/335/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю секретаря Барсукової В.В., представника заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 5 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про встановлення факту постійного проживання, ведення спільного господарства та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в порядку окремого провадження звернулася ОСОБА_2 з заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання, ведення спільного господарства ОСОБА_2 разом із її чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, на момент його смерті 23.01.2012 року та перебування ОСОБА_2 на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 на момент його смерті 23.01.2012 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року заяву прийнято до розгляду судом та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 годину 00 хвилин 25 січня 2018 року у залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, за участю заявника та зацікавленої особи.

У судове засідання призначене на 25.01.2018 року зявився представник заявника та заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи. Зазначене клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено на 31.01.2018 року.

До початку розгляду справи від зацікавленої особи надійшла заява про розгляд за відсутності представника Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. У звязку з цим, розгляд справи проводився за відсутності уповноваженого представника зацікавленої особи.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 посилається на те, що до смерті свого чоловіка ОСОБА_3 вона перебувала на його утриманні. Дізнавшись про те, що втрата годувальника є підставою призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, заявник звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у звязку із втратою годувальника. У відповідь на вказану заяву, ОСОБА_2 була повідомлена про те, що для переходу на такий вид пенсії їй необхідно документально підтвердити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка. Також, їй було повідомлено, що відповідний юридичний факт може бути встановлений рішенням суду. З огляду на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані за різними адресами, підтвердити факт утримання ОСОБА_2 її чоловіком шляхом отримання довідки про реєстрацію місця проживання за однією адресою для заявниці є неможливим. За таких обставин, з метою подальшого переходу на пенсію у звязку із втратою годувальника заявник просить суд встановити факт її постійного проживання, ведення спільного господарства разом із її чоловіком ОСОБА_3 за однією адресою та перебування ОСОБА_2 на утриманні її чоловіка на момент його смерті.

Від Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надійшла заява від 25.01.2018 року № 2315/11, якою зацікавлена особа повідомила суд про те, що заявник з 2001 року перебуває на обліку та отримує пенсію за віком. Своїм листом від 21.12.2017 року № 18778/02 зацікавлена особа розяснила заявнику, що підстави для переходу заявника з пенсії за віком на пенсію у звязку із втратою годувальника наразі відсутні з огляду на те, що заявник до своєї заяви не додала документ підтверджуючий факт її перебування на утриманні чоловіка. Крім того, зацікавлена особа вказала на те, що ОСОБА_3 помер 23.01.2012 року і саме з цього часу ОСОБА_2 дізналася про те, що втрата годувальника є підставою для перерахунку її пенсії та з цього часу вона зобовязана була звернутись із заявою про її перерахунок. Натомість заявник звернулася до суду лише 10.01.2018 року, що на думку Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя є підставою вважати строки звернення до суду за захистом своїх порушених прав пропущеними. У звязку із чим, зацікавлена особа просила суд залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Після ознайомлення з матеріалами справи, представником заявника надане додаткове обґрунтування, в якому останній звертає увагу суду на наступне. Позиція зацікавленої особи в частині пропущення строків для звернення заявника до суду ґрунтується на невірному тлумаченні норми матеріального права. Жодним нормативно-правовим актом України не встановлено часового обмеження для звернення пенсіонера із заявою про перехід із пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника. Крім того, не встановлено обовязку пенсіонера стосовно звернення з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший виключно в межах трирічного строку з моменту виникнення у пенсіонера права на такий перехід. Тобто, час реалізації пенсіонером свого права щодо переходу з одного виду пенсії на інший законодавцем не обмежений. Натомість, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Таким чином, твердження зацікавленої особи про те, що заявниця зобовязана була звернутися до органу пенсійного фонду із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший у період з 23.01.2012 року по 23.01.2015 року не має під собою правового обґрунтування. Лише у грудні 2017 року ОСОБА_2 вирішила скористатися своїм правом на перехід з одного виду пенсії на інший та звернулася із відповідною заявою до зацікавленої особи. З листа зацікавленої особи від 21.12.2017 року № 18778/02, отриманого у відповідь, заявниця дізналася про те, що для переходу на інший вид пенсії їй необхідно документально підтвердити факт того, що вона знаходилася на утриманні померлого чоловіка. Таким чином, необхідність у зверненні до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, виникла у заявниці лише 21.12.2017 року. Як слідує з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку право ОСОБА_2 на перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника взагалі ніким не порушувалося, оскільки зацікавлена особа не відмовляла заявнику у переході на інший вид пенсії, а лише повідомила про перелік документів, які тій необхідно надати для цього. Враховуючи зазначене, відсутність порушення права ОСОБА_2, а також відсутність спору між заявником і зацікавленою особою на думку представника заявника унеможливлюють застосування позовної даності.

Також, від представника заявника надійшла заява про уточнення заяви ОСОБА_2 від 10.01.2018 року про встановлення факту постійного проживання, ведення спільного господарства та перебування на утриманні, в якій представник звертає увагу суду на те, що під час написання заяви, що розглядається у даній справі, представником було допущено помилку, а саме не вірно вказано по батькові померлого чоловіка заявниці. Так, замість ОСОБА_3 було вказано ОСОБА_4. У звязку із чим, представник заявника просив суд за текстом заяви та у її прохальній частині замість «Назар Василь Васильович» та «ОСОБА_3В.» у відповідному відмінку читати «Назар Василь Іванович» та «ОСОБА_3І.».

В результаті дослідження матеріалів справи, вислухавши пояснення представника заявника та показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд встановив наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У відповідності до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України № 15 від 25.05.1998 року), встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

12.08.1962 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 12.08.1962 року ІІІ-УР №629601. Після реєстрації шлюбу, жінці ОСОБА_7 присвоєно прізвище Назар.

23.01.2012 року ОСОБА_3 помер, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть від 24.01.2012 року серії І-ЖС № 222780.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожний окремо пояснили, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство у квартирі № 74, що розташована в будинку № 9 на вулиці Південноукраїнській в місті Запоріжжі. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідки знайомі з 1995 року, проживають у тому самому будинку та підїзді, що і заявник. Також, свідки пояснили, що за вищевказаною адресою подружжя проживало з 1995 року.

З 2001 року ОСОБА_2 вийшла на пенсію за віком та з цього часу отримує пенсію за віком. Згідно із довідками Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 13.11.2017 року ОР 162843 ЦВ/ПБ 50046/9999 та ОР 158827 ЦВ/ПБ 1004/129 станом на січень 2012 року (тобто момент смерті ОСОБА_3І.) розмір пенсії ОСОБА_2 становив 1241,05 грн. (одна тисяча двісті сорок одна гривня 05 копійок), а розмір пенсії ОСОБА_3 становив 2945,34 грн. (дві тисячі сорок пять гривень 34 копійки). Отже, розмір пенсії ОСОБА_3 станом на момент його смерті більш ніж в два рази перевищував розмір пенсії ОСОБА_2

Згідно з інформацією, що міститься у довідці Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 08.11.2017 року ОР 162943 ЦВ/ПБ 50046/9999, станом на жовтень 2017 року розмір пенсії ОСОБА_2 становить 1998,94 грн. (одна тисяча девятсот девяносто вісім гривень 94 копійки).

Довідкою управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 08.11.2017 року підтверджується, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради та не отримує допомогу.

З витягу із акту огляду у МСЕК до довідки Сер.МСЕ ор № 102397 серія 2-18 АЗ, виданого 18.04.1997 року, слідує, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, інвалідність встановлена безстроково.

Представник заявника пояснив, що нещодавно ОСОБА_2 дізналася про те, що втрата годувальника є підставою для перерахунку її пенсії та звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою від 08.12.2017 року про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила призначити їй пенсію у звязку із втратою годувальника. Факт направлення вказаної заяви підтверджується фіскальним чеком № 1728 від 08.12.2017 року та описом вкладення до цінного листа. У відповідь на заяву ОСОБА_2, Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 21.12.2017 року № 18778/02 повідомило заявника про те, що відповідно до п.2.11 розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для переведення на пенсію в разі втрати годувальника необхідно надати документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сімї, а саме довідку житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідку органів місцевого самоврядування, або довідку про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

ОСОБА_2 не в змозі надати довідку про реєстрацію місця проживання за однією адресою із померлим чоловіком, оскільки він був зареєстрований за іншою адресою. Зазначене підтверджується довідкою від 13.11.2017 року ОР 158827 ЦВ/ПБ 1004/129, виданою Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якій вказано, що адресою реєстрації ОСОБА_3 є м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна)АДРЕСА_2. За тиках обставин, заявник наголошує на тому, що єдиним документом, яким може бути підтверджено факт спільного проживання заявниці із чоловіком та утримання її чоловіком, є рішення суду про встановлення відповідних юридичних фактів. Метою встановлення цих юридичних фактів є подальший перехід заявниці на пенсію у звязку із втратою годувальника.

Суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 цього Закону, члени сімї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сімї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що перехід заявника з одного виду пенсії на інший є правом, а не обовязком ОСОБА_2 Це право виникло у ОСОБА_2 після смерті її чоловіка (23.01.2012 року) та може бути реалізоване нею у будь-який час після його виникнення. Необхідність звернення до суду у порядку окремого провадження виникла у заявника лише після отримання листа зацікавленої особи від 21.12.2017 року №18778/02, яким ОСОБА_2 запропоновано для реалізації її права надати документ підтверджуючий факт утримання чоловіком. З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами існує спір про право, порушення права ОСОБА_2 з боку Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя також відсутнє. У звязку із чим, суд не приймає доводи зацікавленої особи про пропущення ОСОБА_2 строку звернення до суду за захистом свого інтересу.

Розмір пенсії ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 станом на січень 2012 року, який підтверджується відповідними довідками, дає суду підстави вважати, що заявник дійсно отримувала від померлого допомогу, що була для неї постійним та основним джерелом до існування. Отже факт утримання ОСОБА_2 її чоловіком ОСОБА_3 на момент його смерті 23.01.2012 року є доведеним за допомогою належних письмових доказів, що містяться в матеріалах справи.

Факти проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_2 разом із її чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, станом на момент його смерті 23.01.2012 року підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 90, 95, 258, 259, 264, 265, 268, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, ведення спільного господарства та перебування на утриманні- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання, ведення спільного господарства ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) разом із її чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3, на момент його смерті 23.01.2012 року та перебування ОСОБА_2 на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 на момент його смерті 23.01.2012 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено: 01.02.2018 року.

Суддя В.О. Макаров