Постанова

Іменем України

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 522/13967/15-ц

провадження № 61-1358св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року у складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року у складі суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Ісаєвої Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»), ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 13 лютого 2015 року в м. Одесі на перехресті вулиць Велика Арнаутська - Преображенська, водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», позивач 15 лютого 2015 року звернувся до страхової компанії з заявою-повідомленням про настання страхового випадку.

16 лютого 2015 року позивач звернувся до судового експерта Кеосак A. П. для проведення експертного автотоварознавчого дослідження встановлення вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, та отримав висновок від 18 березня 2015 року № 039/15, яким визначено розмір матеріальної шкоди у сумі 42 016 грн 07 коп. Розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю ОСОБА_4, без ПДВ становить 39 139 грн 15 коп.

За результатами огляду представником страховика 20 лютого 2015 року пошкодженого автомобіля позивача товариством з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» (далі - ТОВ «Експертум-АВЕ») складено звіт від 9 квітня 2015 року № 11137 про розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди становить 21 874 грн 78 коп.

Позивач зазначив, що 1 квітня 2015 року позивач подав страховику ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування, додавши до неї висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 18 березня 2015 року № 039/15, але страховик здійснив виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 17 228 грн 98 коп.

Позов мотивовано також тим, що звіт від 9 квітня 2015 року № 11137 містить суттєві порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, а оцінювач особисто не здійснив технічного огляду оціночних деталей, вузлів та агрегатів автомобіля позивача та опирався у дослідженні на акт огляду та фотографії, які виготовлені представниками страховика.

Позивач вважає, що на його користь слід стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 20 910,17 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 573 грн 89 коп. та з відповідача ОСОБА_8 - франшизу у розмірі 1 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 у частині стягнення страхового відшкодування і пені є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, оскільки матеріали справи містять звіт від 9 квітня 2015 року № 11137 ТОВ «Експертум-АВЕ», за яким позивачу розраховано завдану матеріальну шкоду, доказів сумніву щодо звіту позивач суду не надав.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позовні вимоги про стягнення додаткового страхового відшкодування та доводи щодо ухилення страхової компанії від виконання своїх обов'язків з його виплати не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами прийнято до уваги неналежний та недопустимий доказ - звіт від 9 квітня 2015 року № 11137 ТОВ «Експертум-АВЕ», не наведено мотивів відхилення доводів щодо не дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час складення звіту. Також позивач зазначив, що апеляційним судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

9 січня 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що 13 лютого 2015 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_8, керуючи автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вулиць Велика Арнаутська - Преображенська проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Власником пошкодженого автомобіля Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» полісом серії АІ № 0605100.

15 лютого 2015 pоку ОСОБА_4 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою-повідомленням про настання страхового випадку.

16 лютого 2015 року позивач звернувся до судового експерта Кеосак А. П. для проведення експертного автотоварознавчого дослідження та встановлення вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2. За проведення дослідження позивач сплатив судовому експерту 750 грн.

20 лютого 2015 року судовим експертом Кеосак А. П. та представниками страхової компанії було проведено огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, та складено протокол огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Протокол було підписано ОСОБА_4, аварійним комісаром та представником ТДВ СК «Альфа-Гарант», що свідчить про згоду позивача з переліком пошкоджень автомобіля.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 18 березня 2015 року № 039/15, складеним судовим експертом Кеосак А. П., розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 42 016 грн 07 коп. На звернення позивача від 23 листопада 2015 року судовим експертом надано розрахунок цієї матеріальної шкоди без ПДВ, відповідно до якого розмір шкоди без ПДВ становить 39 139 грн 15 коп.

ТОВ «Експертум-АВЕ» (виконавець-оцінювач ОСОБА_13.) на підставі протоколу огляду автомобіля від 20 лютого 2015 року складено звіт від 9 квітня 2015 року № 11137 про розмір матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 21 874 грн 78 коп. з урахуванням ПДВ та 18 228 грн 98 коп. без урахування ПДВ.

1 квітня 2015 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

24 квітня 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт № ЦВ/15/0268 та перераховано страхове відшкодування у розмірі 17 228 грн 98 коп. на рахунок позивача.

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом від 18 липня 2014 року № АІ/0605100 встановлена франшиза у розмірі 1 000 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Subaru, державний номерний знак НОМЕР_2, за звітом від 9 квітня 2015 року № 11137 становить 18 228 грн 98 коп. без урахування ПДВ.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 17 228 грн 98 коп., виходячи з розрахунку: 18 228 грн 98 коп. (матеріальний збиток без ПДВ) - 1 000 грн (франшиза).

Таким чином, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення додаткового страхового відшкодування, оскільки страховою компанією не було порушено вимог закону щодо направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Доводи скарги щодо складення звіту з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не знайшли свого підтвердження, оскільки суди попередніх інстанцій надали належну оцінку зазначеному доказу та дійшли висновку про те, що розмір матеріального збитку визначено відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги щодо того, що звіт від 9 квітня 2015 року № 11137, наданий ТОВ «Експертум-АВЕ», є неналежним доказом необґрунтовані, оскільки доказів на спростування зазначеного вище звіту позивач не надав, а переоцінка доказів не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні статті 400 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що апеляційним судом вже була призначена експертиза за клопотанням позивача, яка не була проведена у зв'язку з невиконанням позивачем вимог експерта. Про наслідки ухилення від участі в експертизі представник позивача ОСОБА_7 був попереджений під розписку.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. С. Висоцька С. П. Штелик