Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1080/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.02.2018смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Якименко Л.М., за участі секретаря судового засідання Маташнюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому звернувся до суду. Зокрема, при вчиненні виконавчого напису нотаріус Швець Р.О. не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Виконавчий напис вчинено не на оригіналі кредитного договору. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача тим паче, що нарахування відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій у виді штрафу, заборгованості по штрафам і пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки позивача, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, та без дотримання 30 днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги позичальнику про повернення позики.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання ні разу не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, за письмовою згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до суду не з'явився, просив справу розглянути у його відсутність.
Представник 3/особи за довіреністю Бут О.В. в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що, на його погляд, свідчить про спростування доводів позивача.
Суд, відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у ній матеріалів, а також керуючись ст. ст. 280, 281 ЦПК, - ухвалив провести заочний розгляд справи.
Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів справи, 25.08.2010 р. між сторонами було укладено кредитний договір б/н, за яким позивач отримав кредит у відділенні Банку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1, на ряду з іншим посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 19.07.2017 р. не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягала стягненню за виконавчим написом з позивача на користь банку, порушивши цим норми ст.88 ЗУ "Про нотаріат", до того ж, вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 вказаного Закону, постановою КМ України від 29.06.1999р. №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012р. №296/5, що набрав чинності 07.03.2012 року.
Відповідно до ст.87 ЗУ "Про нотаріат" від 02.09.1993р., а також п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Каб. Міністрів України. Згідно ст.88 вказаного вище Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
При цьому, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою КМ У від 29.06.1999р. №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. ри вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою КМ України №1172 від 29.06.1999р., відповідно до пункту 1 якого, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання; відповідно до пункту 2 якого - для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Позивач вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 19.07.2017р. у не отримував від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. При цьому, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростував зазначені позивачем обставини.
Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 р. №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Таким чином, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, враховуючи, що такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 р., проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» своєчасно було направлено позивачеві листа з вимогою про усунення порушення стосовно кредитного зобов'язання, також відсутні відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримував, у зв'язку з чим останній не був вчасно проінформований про наявність заборгованості та позбавлений можливості виконати чи оспорити вимоги Банку, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення.
Як вбачається з матеріалів справи, до заяви Банку долучена копія Вимоги про усунення порушень за кредитним договором, на якій відсутні будь-які реквізити її реєстрації у журналі вихідної кореспонденції банку, а в долученій ксерокопії поштової квитанції №1436/5 відсутні будь-які відомості про дату відправки ц/л адресату (а.с.38, 39). Окрім того, в тексті ксерокопії опису Поштамту ЦПЗ №1 ДД УДППЗ зазначена Претензія про наявність боргу (ОСОБА_1.), вих.№ від 04 липня 2017р., в той час, як оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Швець Р.О - 19 липня 2017 р. (а.с.40).
Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, яким, до того ж не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.
З матеріалів справи вбачається, що нотаріусом не з'ясовано чи не пропущено банком строку позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту, враховуючи, що період стягнення у виконавчому написі вказано з 25.08.2010р. по 30.04.2017р., більше ніж три роки.
При цьому, з матеріалів не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), у зв'язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними (а.с.33 перелік в Додатку).
При вчиненні оспорюваного нотаріального напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив вимоги ст.88 ЗУ "Про нотаріат", а також п.284 Інструкції та п.1 Переліку.
Згідно ч.1 ст.19 ЦПК суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вказаного Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ст.76 ЦПК є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
А тому, враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і доведеними, такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 640,00 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 76, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Л. М. Якименко