АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/131/18Головуючий по першій інстанції Баранов О.І.
Категорія: 54 Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого - Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року, (ухваленого 10 листопада 2017 року о 14 годині 41 хвилині під головуванням судді Баранова О.І. в приміщенні Катеринопільського районного суду Черкаської області, повний текст складено 10 листопада 2017 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу «Катеринопільський районний будинок культури», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди:

в с т а н о в и в :

24 липня 2017 р. ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до КЗ «Катеринопільський районний будинок культури», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 10 серпня 2015 р. погодилась на пропозицію голови Катеринопільської райдержадміністрації та була прийнята на вакантну посаду методиста по хору та вокалу Катеринопільського районного будинку культури. При цьому, згідно усної домовленості з попереднім завідуючим Катеринопільського районного відділу культури ОСОБА_5, позивач повинна була проводити два рази на тиждень репетиції з колективом хору в зручний для учасників хору час та виконувати обов'язки методиста по хору та вокалу.

З 01 лютого 2017 р. директор Катеринопільського районного будинку культури ОСОБА_4 поставила їй умови дотримуватися, передбаченого трудовим розпорядком графіку роботи, а саме: працювати кожного дня з 8.00-ї години до 17 год. 15 хв. Вказані умови праці були не прийнятними для позивача через особливості виконання творчої роботи по керівництву хоровим колективом.

Відповідно до наказу від 23 лютого 2017 р. її було незаконно звільнено з 01 лютого 2017 р. з посади методиста по хору та вокалу Катеринопільського районного будинку культури.

Просила поновити пропущений нею з поважних причин строк для звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП, обґрунтовуючи причини його пропуску тим, що трудову книжку вона отримала лише 20 червня 2017 р. та поновити її на роботі з виплатою грошової компенсації за вимушений прогул з 01 лютого 2017 р. до ухвалення судового рішення.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2017 р. замінено неналежного відповідача - ОСОБА_4 на КЗ «Катеринопільський районний будинок культури». Залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 р. поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду з позовом до КЗ «Катеринопільський районний будинок культури», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_3 строку звернення до суду з зазначеним позовом мотивоване тим, що наказ про звільнення від 23 лютого 2017 р. та трудова крижка були отриманні ОСОБА_3 20 червня 2017 р., а також тим, що вона звернулася з позовом до суду 24 липня 2017 р., пропустивши лише три дні. З огляду на похилий вік позивача, суд визначив причини пропуску поважними та вважав за доцільне поновити, визначений ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про поновлення на роботі, рішення суду першої інстанції мотивовано необґрунтованістю позовних вимог та відсутністю підстав для їх задоволення, оскільки позивачем було допущено грубе порушення трудової дисципліни, а її звільнення було проведено на підставі, у межах та у спосіб визначений законом.

В апеляційній скарзі, поданій 21 листопада 2017 р., ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 10 серпня 2015 р. вона була прийнята на вакантну посаду методиста по хору і вокалу Катеринопільського РБК і згідно усної домовленості з головою Катеринопільської РДА, якою і була запропонована ця посада, повинна була два рази на тиждень проводити репетиції з хоровим колективом і по можливості надавати методичну допомогу хоровим та вокальним колективам районних закладів культури. Вважає, що свої обов'язки виконувала добросовісно, натомість зазначила, що не підписувала будь-яких посадових інструкцій методиста та розпорядку робочого дня. Робота яку вона виконувала є творчою, майже цілодобовою. Крім того, зазначила, що до 1 лютого 2017 р. вона перебувала у відпустці без ознайомлення з наказами про її надання.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом установлено, що відповідно до наказу Катеринопільського районного будинку культури Катеринопільської РДА від 10 серпня 2015 р. № 21-к ОСОБА_3 прийнято на посаду методиста по хору і вокалу до районного будинок культури з 10.08.2015 р. та установлено заробітну плату згідно штатного розпису. Цього ж дня ОСОБА_3 була ознайомлена із зазначеним наказом, про що свідчить її підпис у наказі. (а.с. 39, 61)

З актів про відсутність на робочому місці ОСОБА_3 складених комісією в складі голови комісії - ОСОБА_6, секретаря комісії - ОСОБА_7, та члена комісії ОСОБА_8 вбачається, що методист по хору і вокалу ОСОБА_3 була відсутня на робочому місці протягом усього робочого дня: 01.02.2017 р., 02.02.2017 р., 03.02.2017 р., 06.02.2017 р., 07.02.2017 р., 08.02.2017 р., 09.02.2017 р., 10.02.2017 р., 13.02.2017 р., 14.02.2017 р., 15.02.2017 р., 16.02.2017 р., 17.02.2017 р., 20.02.2017 р., 21.02.2017 р., 22.02.2017 р., 23.02.2017 р. (а.с.40-56)

З акту від 06 лютого 2017 р. у складі голови комісії ОСОБА_6, в.о. начальника відділу культури Катеринопільської РДА ОСОБА_9, в.о. директора Катеринопільського районного Будинку культури ОСОБА_4, голови профспілки клубних працівників ОСОБА_10 та члена трудового колективу ОСОБА_11 вбачається, що дана комісія виїжджала до місця проживання ОСОБА_3, яка була відсутня на робочому місці протягом чотирьох днів, з метою ознайомлення з актами про відсутність на робочому місці в робочий час. Проте, ознайомившись з вказаними актами, ОСОБА_3 відмовилась їх підписувати. Щодо надання пояснень, ОСОБА_3 повідомила комісію про те, що привезе письмові пояснення на роботу 07 лютого 2017 р. Крім того, вбачається, що у зв'язку з небажанням ОСОБА_3 виконувати обов'язки методиста по хору і вокалу, їй було запропоновано підписати цивільно-правову угоду згідно якої вона зможе надавати РБК свої послуги у якості керівника хору, але остання відмовилась. (а.с. 64)

Згідно до акту від 07 лютого 2017 р., складеного комісією в складі голови комісії - ОСОБА_6, секретаря комісії - ОСОБА_7, члена комісії - ОСОБА_8, ОСОБА_3 не надала обіцяні під час відвідування 06 лютого 2017 р. письмові пояснення про причини відсутності її на роботі. (а.с. 66)

Зі змісту пояснювальної записки ОСОБА_3 від 08 лютого 2017 р. адресованої директору Катеринопільського районного будинку культури вбачається, що остання не згідна з розпорядком роботи та покладеними на неї обов'язками. (а.с.67)

Відповідно до подання в.о. директора комунального закладу «Катеринопільський РБК» ОСОБА_4 від 07 лютого 2017 р. адресованого голові профспілки клубних працівників Комунального закладу «Катеринопільського районного будинку культури» адміністрація вказаної установи звернулася до профспілки з метою отримання згоди на звільнення працівника ОСОБА_3, яка вчинила прогули. (а.с.65)

Згідно до протоколу № 3 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників клубних установ Катеринопільської профспілки працівників культури від 23 лютого 2017 р., профспілковим комітетом надано згоду на звільнення з роботи методиста по хору та вокалу ОСОБА_3, за п. 4 ст. 40 КЗпП, у зв'язку з прогулами без поважних причин, з наданням їй гарантій і компенсацій при звільнені передбачених чинним законодавством. (а.с. 68-69)

Наказом відділу культури Катеринопільської РДА КЗ «Катеринопільський районний будинок культури» від 23 лютого 2017 р. № 13-К, ОСОБА_3 звільнено з посади методиста по хору та вокалу Катеринопільського РБК з 01 лютого 2017 р. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме у зв'язку з прогулами (з 01.02.2017 р. по 23.02.2017 р.) без поважних причин. В якості підстав звільнення в наказі, зокрема, зазначено табель робочого часу, доповідна записка від 06.02.2017 р., акти про відсутність на робочому місці за період з 01.01.2017 р. по 23.02.2017 р., витяг з протоколу засідання профспілкового комітету працівників клубних установ району від 23.02.2017 р. № 3. (а.с.60)

З листа-повідомлення виконуючого обов'язки директора КЗ «Катеринопільський районний будинок культури» ОСОБА_4 від 23.02.2017 р. за № 6 адресованого ОСОБА_3 вбачається, що останній направлено листа з вимогою з'явитися до КЗ «Катеринопільський районний будинок культури» з метою отримання наказу про звільнення та трудової книжки, або надати згоду на направлення вказаних документів поштою. (а.с.57)

З вмісту конверту, рекомендованого повідомлення від 24 лютого 2017 р. та довідки Укрпошти ф. 20 від 10 березня 2017 р., оригінали яких були досліджені під час розгляду справи в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_3 належним чином було направлено повідомлення про необхідність з'явитися до КЗ «Катеринопільський районний будинок культури» з метою отримання наказу про звільнення та трудової книжки, або надати згоду на направлення вказаних документів поштою. (57-58)

Відповідно до акту складеного комісією в складі: ОСОБА_6, ОСОБА_4. ОСОБА_8 від 23 лютого 2017 р. з метою вручення наказу про звільнення та трудової книжки комісією було здійснено виїзд до будинку, де проживає ОСОБА_3, але остання, будучи повідомленою за допомогою телефонного зв'язку про мету візиту до неї, не вийшла з будинку. (а.с.59)

Пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул є порушенням трудової дисципліни, за що ст. 147 КЗпП України передбачено притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності накладанням такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення. Процедура звільнення за прогул має враховувати не лише загальні правила і порядок звільнення працівників (ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП), але й правила і порядок звільнення працівників з ініціативи роботодавця (ст. 43 КЗпП), а також строки застосування, правила та порядок накладання, оголошення дисциплінарних стягнень (ст. 147, ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП), а саме: звільнити працівника за прогул має право тільки орган (посадова особа), якому надано право приймати цього працівника на роботу; звільнити працівника за прогул можна лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу; звільнити працівника за прогул можна безпосередньо після здійснення прогулу, але: не пізніше місяця після виявлення цього прогулу; не пізніше шести місяців з дати здійснення прогулу; не пізніше одного місяця з дня отримання згоди профспілкового органу на звільнення.

Із змісту зазначених норм чинного законодавства випливає, що звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається лише за наявності вини працівника.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши факти відсутності ОСОБА_3 на робочому місці протягом робочого дня, які були зафіксовані відповідними актами, беручи до уваги, що позивачем доказів поважності причин відсутності на робочому місці, які б виключали її вину, до суду не було надано, перевіривши додержання відповідачем правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, так як позивачем було допущено грубе порушення трудової дисципліни і звільнення було проведено на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права та не було враховано істотні обставини, які мають значення для вирішення справи, зокрема, наявність усної домовленості з головою райдержадміністрації про те, що вона повинна була проводити два рази на тиждень репетиції з хоровим колективом і по можливості надавати методичну допомогу іншим творчим колективам районних закладів культури, є безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За положеннями ст. ст. 50, 51 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Законодавством встановлюється скорочена тривалість робочого часу для окремих категорій працівників (учителів, лікарів та інших).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 56 КЗпП України, яка регламентує неповний робочий час, за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Статтею 57 КЗпП України передбачено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни тощо.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність підстав визначених трудовим договором та законом щодо скорочення тривалості для неї, як працівника - методиста по хору і вокалу, робочого часу чи неповного робочого часу, відповідно, з зазначенням такої тривалості, зокрема, зменшення тривалості щоденної роботи, кількості днів роботи протягом тижня або одночасно шляхом зменшення і кількості годин роботи протягом дня, і кількості робочих днів впродовж тижня.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що до 1 лютого 2017 р. ОСОБА_3 була у відпустці, яку продовжила у зв'язку з лікарняним, так як матеріали справи не містять відповідних наказів та лікарняного листа, які б це підтверджували.

Щодо посилання на те, що при прийнятті на роботу ОСОБА_3 не підписувала обов'язків дотримання розпорядку робочого дня, як для інших працівників РБК, так як вона займається творчою роботою, яка є майже цілодобовою, то і вони, за наведених норм трудового законодавства, які покладають на працівника обов'язок додержувати трудової дисципліни, є безпідставними.

Таким чином доводи ОСОБА_3 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Василенко Л.І.

Судді: Бородійчук В.Г.

Фетісова Т.Л.

Повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2018 року.