Справа№592/8203/17
Провадження №2/592/160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми, в особі судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, який її представник підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 разом із чоловіком ОСОБА_5, який помер 19.08.2015 року, побудували на земельній ділянці, що розташована за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, житловий будинок. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було повідомлено, що за життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів все своє майно доньці ОСОБА_2 Крім того, нотаріус зазначив, що будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, а знаходилися в особистій приватній власності ОСОБА_5, тому ОСОБА_3 має право тільки на обовязкову частку у спадщині 1/4 частину вказаного домоволодіння та земельних ділянок. Просить суд визнати житловий будинок «А-1», який знаходиться за адресою м. Суми, с. В .Піщане, вул. Ковпака, 45, та складається з: тамбуру І, пл. 2,2 кв.м., коридору II, пл. 8,8 кв.м., санвузлу III, пл. 1,0 кв.м., коридору 1, пл. 3,5 кв.м., кухні 2, пл. 5,2 кв.м., житлової кімнати 3, пл. 12,2 кв.м., житлової кімнати 4, пл. 12,6 кв.м., житлової кімнати 5, пл. 22,3 кв.м., житлової кімнати 6, пл. 7,8 кв.м., житлової кімнати 7, пл. 7,2 кв.м., всього загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., разом з господарськими спорудами: кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сіньми «Д», вбиральнею «У», погребом «п/г», огорожею 1-5 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку «А-1», який знаходиться за адресою м. Суми, с. В.Піщане, вул. Ковпака, 45 та складається з: тамбуру І, пл. 2,2 кв.м., коридору II, пл. 8,8 кв.м., санвузлу III, пл. 1,0 кв.м., коридору 1, пл. 3,5 кв.м., кухні 2, пл. 5,2 кв.м., житлової кімнати 3, пл. 12,2 кв.м., житлової кімнати 4, пл. 12,6 кв.м., житлової кімнати 5, пл. 22,3 кв.м., житлової кімнати 6, пл. 7,8 кв.м., житлової кімнати 7, пл. 7,2 кв.м., всього загальною площею 70,8 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м, разом з господарськими спорудами: кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сіньми «Д», вбиральнею «У», погребом «п/г», огорожею 1-5.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 26.01.1963 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ІІІ-УР №296385 (а.с.6).

ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого ОСОБА_4 міською радою від 21.11.2003 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2321176 від 17.12.2003 року та Технічним паспортом на житлове приміщення (домоволодіння) (а.с.7-11).

Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії СМ №051570, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0721 га, яка розташована за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, буд. 45, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.12).

19.08.2015 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

Відповідно до Заповіту від 17.11.2003 року, посвідченого секретарем Піщанської сільської ради, ОСОБА_5 все своє майно, що буде належати йому не день його смерті, де б воно не було та з чого б не складалося, заповів своїй доньці ОСОБА_2 (а.с.30).

З матеріалів Спадкової справи №564/2015 після померлого 19.08.2015 року ОСОБА_5 вбачається, що до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися: за заповітом донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за законом дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28-41).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним та Сімейним законодавством.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КЗпШС, чинного на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно вимог ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Таким чином, конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Однак, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15, визначаючи належність майна до спільної сумісної власності подружжя, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою.

В даному випадку, позивач довела наявність достатніх підстав вважати, що житловий будинок за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, разом з господарськими спорудами було побудовано за спільні грошові кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та в період, коли вони перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому має ознаки обєкта спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Враховуючи викладене та виходячи з вимог ч. 1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 328, 355, 368 ЦК України, ст. ст. 4, 76-83, 141, 206, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності задовольнити.

Визнати житловий будинок «А-1» разом з господарськими спорудами, які розташовані за адресою м. Суми с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 при житті, який помер19.08.2015 року та ОСОБА_3.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку «А-1», який складається з тамбуру 1, пл. 2.2 кв.м., коридору 11 пл. 8,8 кв.м., санвузлу 111 пл. 1.0 кв.м., коридору 1 пл. 3,5 кв.м. кухні 2 пл. 5.2 кв.м., житлової кімнати 3 пл. 12.2 кв.м., житлової кімнати 4 пл. 12,6 кв.м., житлової кімнати 5 пл. 22.3 кв.м., житлової кімнати 6 пл. 7.8 кв.м., житлової кімнати 7 пл. 7.2 кв.м., всього загальною площею 70,8 кв.м., житловою 61,6 кв.м. разом з господарським спорудами: кухнею «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сіньми «Д», вбиральнею «У», погребом «п/г», огорожею 1-5, які розташовані за адресою м. Суми с. В. Піщане, вул. Ковпака, 45.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

05 березня 2018 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко