Справа № 464/7778/17
пр.№ 2/464/132/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2018 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Карманського, 8/5) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, м.Львів, вул.Костелівка, 5/10) про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на його користь заборгованості за договором позики від 01.08.2016 р. в сумі 48 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 серпня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 55 000 грн., які останній зобовязався повернути до 01.02.2017 року. Відповідач свої зобовязання щодо повернення коштів виконав частково, сплативши у лютому 2017 року 7 000 грн. Отже, станом на 13.11.2017 р. відповідач заборгував йому 48 000 грн.

Ухвалою від 11.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 03.01.2018 р. подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, оскільки у лютому 2017 р. позивачу було повернуто 7 000 грн. та узгоджено дату повернення решти коштів - 01.02.2018 р. Оскільки строк виконання зобовязання ще не настав, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач не зявився, у відзиві на позов просить розглядати справу у його відсутності.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до п.1. договору позики від 01 серпня 2016 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 позику в сумі 58 000 грн. та зобовязався повернути вказану суму повністю до 01.02.2017 р. (а.с.3).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позичальником ОСОБА_1 умови договору виконані та надано позичальнику ОСОБА_2 кошти в сумі 58 000 грн.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2, виконав свої зобовязання частково, повернувши позивачу 7 000 грн. та станом на 13.11.2017 р. сума заборгованості складає 48 000 грн.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача ОСОБА_2 на те, що сторонами було обумовлено строк виконання зобовязання до 01.02.2018 р., оскільки такі жодними доказами не підтверджені.

З врахуванням вищенаведеного, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав зобовязання за договором позики, з нього слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 48 000 грн.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Карманського, 8/5) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, м.Львів, вул.Костелівка, 5/10) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, м.Львів, вул.Костелівка, 5/10) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Карманського, 8/5) заборгованість за договором позики в сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, м.Львів, вул.Костелівка, 5/10) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м.Львів, вул.Карманського, 8/5) 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк