АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6271/17 22-ц/774/779/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 812/6271/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в спрощеному позовному провадженні у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року, яке ухвалено суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу з яким має повнолітнього сина ОСОБА_2 Данііла Івановича ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, який навчається, хоча і має таку можливість, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення ним навчання.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від його доходів та заробітку, починаючи з 06.11.2017 року, щомісячно, до закінчення навчання до 30.06.2019 року та судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення в частині місячного платежу аліментів допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, залишивши позовну заяву без розгляду та стягнути на свою користь з ОСОБА_1 50 % судового збору за подачу апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, на невірне застосування норм Закону України «Про виконавче провадження» при розрахунку розміру аліментів. Вказує на те, що в нього не має змоги надавати матеріальну допомоги, у звязку з витратами на лікування, сплату комунальних платежів, при цьому він сплачує комунальні платежі за житло в якому проживає позивач разом з сином. Також зазначає, що утримувати їх повнолітнього сина, який продовжує навчатись, це обовязок батьків, а позивач намагається перекласти свій обовязок на нього.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2Д перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні позивача, самостійного заробітку не має, продовжує навчання на денній формі навчання у Нікопольському коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, строк навчання якого закінчується 30.06.2019 року, стипендії не отримує, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді головного інженера КП «Міська ЖТІ» та його середньомісячний заробіток, станом на час ухвалення рішення суду, становить 9090,94 грн. (а.с. 26), що свідчить про його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_3

Позивач не працює, має дохід від тимчасових заробітків.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача ? частини платежів за комунальні послуги ( а.с. 36-37), тому доводи апеляційної скарги проте, що відповідач сплачує комунальні платежі за житло в якому проживає позивач разом з сином судом спростовуються.

Колегією суддів приймаються до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо рівності обовязку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, але обовязок матері не спростовує обовязку батька на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що він хворіє, витрачає на ліки та лікування певну суму коштів, в звязку з чим не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не найшли свого підтвердження, з огляду на те, що залишок заробітку після відрахування суми, зазначеної відповідачем на ліки та лікування, становить більше 50 % від заробітку відповідача, що дає можливість надавати сину матеріальну допомогу та утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися, до закінчення ним навчання.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд встановив й врахував вищезазначені обставини, що мають значення по справі, та прийшов до вірного висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісяця.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення з позивача на його користь 50 % судового збору за подачу апеляційної скарги є безпідставними, в звязку з тим, що апеляційна скарга залишена без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: