Справа № 145/1163/17
РІШЕННЯ

іменем України

"14" лютого 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.

за участю секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 15 січня 2011 року померла ОСОБА_6, останнім місцем проживання якої було с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області, вул. Миру, 31.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з будівлями по вул. Миру, 31, в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області та земельна ділянка площею 2,7 га, яка розташована на території Тростянецької сільської ради.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 1 липня 2008 року, яким усе своє майно заповіла у рівних частках їй ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Однак, в подальшому, ОСОБА_6 склала інший заповіт від 2 липня 2010 року, яким усе своє майно заповіла лише їй.

Вона спадщину прийняла. Протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_6 звернулася до Тиврівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_6, оформити права на спадкове майно в нотаріальному порядку не вдалося.

В зв'язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом немає можливості, в судовому порядку, відповідно до заповіту від 2 липня 2010 року, за нею було визнано право власності на спадкове майно. Однак, дане рішення було скасоване з тих підстав, що заповіт ОСОБА_6 від 2 липня 2010 року визнаний недійсним.

Дана обставина підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 9 березня 2016 року, яке набрало законної сили 22 березня 2016 року.

Таким чином, чинність заповіту ОСОБА_6 від 1 липня 2008 року відновлено. А тому, вона має право на спадкове майно у розмірі 1/3 частки.

Оскільки іншим шляхом захистити цивільне право щодо визнання права власності в порядку спадкування неможливо, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку, що позначений на плані КП "ВООБТІ" літерою "А" з господарськими будівлями: веранда "а", загальною площею 59,2 кв.м., ганок, сарай, "Б", вбиральня "б", сарай "В", сарай "Г", огорожа № 1, ворота №2, хвіртка №3, ворота №4, що розташовані по вул. Миру, 31 в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 11.12.2017 року позов в частині визнання права власності на 1/3 частку земельну ділянку залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Врешті вимог в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в заяві, зазначивши прізвище відповідачки ОСОБА_7 змінила на ОСОБА_5, а тому вірне її прізвище "Євкова".

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

15січня 2011 року в с. Тростянець померла ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований по вул. Миру, 31, с. Тростянець.

Постановою державного нотаріуса Тиврівської районною нотаріальної контори № 58/02-311 від 11.01.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинок № 17, по вул. Миру,17 в с.Тростянець, після смерті ОСОБА_6, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

ОСОБА_6, житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Миру, 31 в с.Тростянець, рахується за померлою, 15.01.2011 року ОСОБА_6, згідно записів в погосподарській книзі Тростянецької сільської ради, що стверджується довідкою виконкому Тростянецької сільської ради № 16 від 04.01.2018 року Тростянецької сільської ради.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок) житловий будинок, 1954 забудови, господарські будівлі побудовані протягом 1948 року - 1961 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний житловий будинок) №31 по вул. Миру в с. Тростянець Тиврівського району до спадщини входить житловий будинок 1954 року забудови, означений на плані БТІ літерою «А», вартістю 33454 грн. з верандою «а», вартістю 3587 грн. з ганком, вартістю 481 грн. загальною площею 59,2 кв.м., житловою 42,5 кв.м., сарай «Б», вартістю 2930 грн., убиральня «б», вартістю 504 грн., сарай «В», вартістю 625 грн., сарай «Г», вартістю 198 грн., огорожа № 1, вартістю 1512 грн., ворота № 2, вартістю 684 грн., хвіртки №3, вартістю 371 грн., ворота № 4, вартістю 821 грн., загальною вартістю 45167 грн., що розташовані в с. Тростянець Тиврівського району, по вулиці Миру, 31.

За життя 01 липня 2008 року ОСОБА_6 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, яким усе її майно, заповіла у власність ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у рівних частка (а.с. 15). Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Тростянецької сільської ради ОСОБА_8

02 липня 2010 року ОСОБА_6 склала інший заповіт, яким усе її майно заповіла ОСОБА_2 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області справа № 145/1355/14-ц від 09.03.2016 року заповіт ОСОБА_6 від 02.07.2010 року визнано недійсним (а.с. 17-20). Рішення набрало законної сили 22.03.2016 року.

Підставою для цього став висновок судово-психіатричної експертизи КЗ "Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. ОСОБА_9" №14 від 17 вересня 2015 року, згідно якого, - під час складання заповіту від 2 липня 2010 року ОСОБА_6 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.4 ст. 1254 ЦК України якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Таким чином, чинність заповіту ОСОБА_6 від 01.07.2008 року відновлена, а тому позивачка має право на 1/3 частку спадкового майна.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.08.2017 року № 48934070 заповіти від імені ОСОБА_6 зареєстровані 30.07.2008 р. за № 95 та 02.07.2010 р. за № 38.

Згідно листа Тиврівської державної нотаріальної контори від 31.08.2017 року № 1490/01-16 з заявою про прийняття спадщини за заповітом 13 квітня 2011 року звернулася ОСОБА_2 14.07.2011 року надійшла поштою заява про прийняття спадщини за заповітом від імені ОСОБА_4, законного представника малолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 Заповіт посвідчений 01 липня 2008 року за реєстрованим № 95, секретарем виконавчого комітету тростянецької сільської ради скасовано заповітом від 02 липня 2010 року за реєстровим № 38. Інших заяв не надходило (а.с.46)

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48934099 від 31.08.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_6 зареєстрована за № 51020146 (а.с. 45). Тобто, позивачка прийняла спадщину згідно ст. 1269 ЦК України.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкрити спадщини.

Відтак відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-13, 60, 61, 76-81, 89, 174, 212, 213, 214, 215, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 328, 1218, 1233,1235, 1236, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області вул. Миру, 31: житловий будинок, позначений на плані КП "ВООБТІ" літерою "А" з верандою "а", загальною площею 59,2 кв.м., житловою 42,5 кв.м., ганок, сарай, "Б", вбиральня "б", сарай "В", сарай "Г", огорожа № 1, ворота №2, хвіртка №3, ворота №4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 15 лютого 2018 року.

Суддя: ОСОБА_10