Провадження №22-ц/772/113/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 рокуСправа № 128/2602/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Марчук В.С.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_4,

відповідач: ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2017 року, ухваленого під головуванням судді Саєнко О.Б. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області, повний текст рішення суду виготовлено 16 листопада 2017 року, -

в с т а н о в и в :

В липні 2015 року ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частку нерухомого майно.

Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року ОСОБА_4 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном ОСОБА_3. Позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сокиринці Вінницького району померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, який належав померлій на підставі договору дарування від 28 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1735; земельну ділянку, яка знаходиться на території Сокиринецької сільської ради загальною площею 0,6808 га, із яких з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,2500 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,4308 га, яка належала померлій ОСОБА_6 на підставі державного акта серія НОМЕР_1, виданого Сокиринецькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №62. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та донька померлої - відповідач ОСОБА_5. В позові зазначено, що ОСОБА_4 спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця він постійно проживав разом з нею, при цьому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості, оскільки відповідач не визнає право ОСОБА_4 на спадщину, а також відмовляється надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з урахуванням зменшених позовних вимог просив визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті дружини право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку та ? частку земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та ? частину земельної ділянки площею 0,4308 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на: ? частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 28 квітня 2000 року, посвідченого 28 квітня 2000 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстром №1735 та зареєстрованим ВООБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим №113; ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та ? частину земельної ділянки площею 0,4308 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Сокиринецької сільської ради та належали ОСОБА_6 на підставі державного акта серії НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив того, що ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї дружини нарівні із відповідачем, при цьому він прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, мотивовану тим, що на даний час невідоме місцезнаходження ОСОБА_4, невідомий стан його здоров'я та чи має він цивільну правоздатність, що має суттєве значення для вирішення спору, а тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вимогами ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області 06 січня 2015 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 стало умисне вбивство її ОСОБА_4. У зв'язку із вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до останнього застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до акта стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 17 квітня 2014 року ОСОБА_4 вчинив злочин, перебуваючи в стані хронічного душевного захворювання у вигляді деменції, обумовленої органічним ураженням головного мозку судинного ґенезу, з маренням, при якому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року ОСОБА_4 визнано недієздатним та встановлено над ОСОБА_4 опіку і призначено йому опікуна ОСОБА_3.

З матеріалів справи видно, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вінницької області, який належав померлій на підставі договору дарування від 28 квітня 2000 року.

Так, відповідно до вищевказаного договору дарування серії НАМ №694910, посвідченого приватним нотаріусом Надольською Т.П. та зареєстровано в реєстрі за №584, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар вказаний будинок.

Крім того, спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась на земельну ділянку загальною площею 0,6808 га, яка передана останній на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Сокиринецької сільської ради народних депутатів від 26 липня 2000 року, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,2500 га та ведення підсобного господарства - 0,4308 га, яка належала померлій відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №62.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, інтереси якого представляє опікун ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, Вінницької районної державної нотаріальної контори, про усунення від права на спадкування - відмовлено.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3, який діє від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_4, заявлено вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частку нерухомого майно, обґрунтовуючи вимогу неможливістю отримати свідоцтво про право на спадкове майно у нотаріуса.

З матеріалів спадкової справи №330/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_5, яка є дочкою спадкодавця, при цьому зазначила, що крім неї є ще спадкоємець, передбачений законом - чоловік ОСОБА_4, який проживає по АДРЕСА_1, інших спадкоємців, передбачених законом, немає.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач спадщину після смерті дружини прийняв як такий, що проживав з нею на час відкриття спадщини, при цьому є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки перебував зі спадкодавцем в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4, хоча і вчинив вбивство своєї дружини, однак перебував в стані неосудності, при цьому не усунутий від спадкування, а тому є спадкоємцем першої черги за законом після своєї дружини нарівні з відповідачем.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що ні відповідачу, ні суду не відоме місце знаходження ОСОБА_4, стан його здоров'я та чи має він цивільну правоздатність, що є суттєвим при постановленні рішення, то вказані твердження є безпідставними, оскільки спростовуються наданою ОСОБА_3 довідкою №1.1/1-163 від 01 лютого 2018 року державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про те, що ОСОБА_4 з 05 жовтня 2015 року по теперішній час перебуває на лікуванні у вказаному закладі відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2014 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами ст.ст. 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями ч.ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.С. Марчук

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук