Справа № 523/4856/17
Провадження №2/523/1486/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участі секретаря - Шевчук М.Є.

представників: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест», за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що договором про відступлення прав за договором іпотеки, посвідченого 24 травня 2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест» передало фізичній особі ОСОБА_2 право вимоги за договором іпотеки від 29 серпня 2007р., яким було забезпечено виконання кредитного договору №004-г/47 від 29 серпня 2007р., який раніше був укладений між ОСОБА_4 та АБ «Факторіал-Банк». На думку позивача приватний нотаріус не мав правових підстав для посвідчення договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи ОСОБА_2, оскільки ст. 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить визнати вказаний договір недійсним. Крім того, посилаючись на те, що ОСОБА_2 незаконно займає належну йому квартиру №165 в будинку №151 корпус 1 по проспекту Добровольського в м. Одесі і перешкоджає йому в користуванні просить усунути перешкоди в користування власністю шляхом виселення ОСОБА_2 із зазначеної квартири. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просять задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 предявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що дійсно до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитним договором, який раніше був укладений між Банком та ОСОБА_4, а також були відступлено право вимоги за іпотечним договором, яким забезпечений кредитний договір. На його думку такі договори відповідають вимогам закону, а відтак правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним не має. Щодо перешкоджання у проживанні то представник зазначив, що з боку ОСОБА_2 будь-яких перешкод не чиниться, а останній постійно проживає за місцем своєї реєстрації: м. Одеса, вул. Сєрогодського, 39. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

ТОВ «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Згідно поштового повідомлення, направленого за місцем реєстрації товариства, відповідач відмовився отримати судову повістку, що вказує на належне сповіщення про час та місце розгляду справи.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Суд, заслухавши позивача, його представника, представника відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що 29 серпня 2007р. між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №004-г/47 , за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 439 350 грн., строком користування до 27 серпня 2027р.

29 серпня 2007р. між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 з метою забезпечення вказаного кредитного договору був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_4 передав Банку в якості іпотеки належну йому на праві власності квартиру № 165 в будинку №151 корпус 1 по проспекту Добровольського в м. Одесі.

24 травня 2016р. між ТОВ «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест» та ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення права за договором іпотеки, за яким до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за договором іпотеки від 29 серпня 2007р., яким забезпечений кредитний договір №004-г/47, право вимоги по якому перейшло до ОСОБА_2 за договором відступлення права вимоги №24/05/2016 2 від 24 травня 2016р. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий номер 381.

Статтею 2 ЦК України визначено, що учасники цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України одним із видів загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦУК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частин 1-3 статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).

Відповідно до статті 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Отже, аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що як загальними нормами (ст.ст.516-519 ЦК України), так і спеціальною нормою (ст.24 Закону України «Про іпотеку») не передбачено заборони на заміну первісного кредитора банку або іншої фінансової установи на фізичну особу.

Посилання позивача на те, що ст. 1054 ЦК України встановлений виключний перелік кредитодавців у кредитних зобовязаннях (банк, інша фінансова установа) не може бути підставою для неможливості заміни кредитора на фізичну особу, виходячи з того, що вказаною нормою такий кредитодавець є належним лише під час виконання зобовязання в частині надання кредитних грошових кошів, як спеціальний субєкт. Встановлені судом обставини вказують на те, що АБ «Факторіал-Банк» виконав свої зобовязання перед ОСОБА_4 за кредитним договором надавши останньому кредитні грошові кошти, що відповідає вимогам вказаної норми в частині належного субєкта. Слід зазначити, що поняття «зобовязання надати грошові кошти» та «вимога виконання зобовязання боржником» не є тотожними поняттями, та за своїм субєктним складом в подальших кредитних правовідносинах можуть не співпадати.

Відтак, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, одним із яких є свобода договору, суд вважає, що оспорюваний договір про відступлення прав за договором іпотеки, яким забезпечується виконання кредитного договору не суперечить вимогам закону.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

ОСОБА_6 кодексу України зокрема ч.1 ст.317 ЦК України також визначають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження. Частина 1 статті 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК).

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тобто, власник на свій власний розсуд вирішує питання повязані з користуванням, володінням та розпорядженням своїм майном, в тому числі і на його відчуження (продаж, обмін, дарування тощо).

Разом з тим законодавством право розпорядження власністю може бути обмежено, зокрема у випадку передачі власником належного йому нерухомого майна в іпотеку за відповідним договором з метою забезпечення виконання основного зобовязання.

Під іпотекою розуміється вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, при укладанні договору іпотеки, власник переданого нерухомого майна обмежений в праві розпорядження таким майном, втім залишає за собою право користування та володіння, які є складовою частиною поняття права власності.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлені судом обставини вказують на те, що ОСОБА_4 передавши належну йому квартиру в іпотеку, забезпечувальне право вимоги по якій перейшло до ОСОБА_2, не позбавлений права володіти нею та користуватися на свій власний розсуд. Такі права також були передбачені п. 3.2.1. договору іпотеки від 29 серпня 2007р. Перешкоджання у цьому є порушенням прав власності, встановлення яких є підставою для захисту від таких посягань.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обовязок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу предявлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_4 просить виселити ОСОБА_2 з неї. Разом з тим, з боку позивача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на те, що в належній йому на праві власності квартирі проживає ОСОБА_2, а як наслідок перешкоджає йому у користуванні та володінні квартирою.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 надані до Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, оскільки таки не підтверджують факт проживання останнього в спірній квартирі. Крім того, такі пояснення були надані 01.06.2016р. після яких за рішенням суду від 01.11.2016р. позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені та з спірної квартири був виселений ОСОБА_7 Втім, під час виконання було встановлено, що ОСОБА_7 в квартирі не проживає зі слів мешканки, яка відмовилась назватися. Інших доказів в підтвердження позовних вимог суду не надано.

З представленої довідки убачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зі слів представника відповідача, саме за такою адресою проживає ОСОБА_2 Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що після відкриття провадження у даній цивільній справі судом неодноразово направлялись судові повістки про виклик ОСОБА_2 у судове засідання за адресою: АДРЕСА_1, втім такі повістки отримані відповідачем не були. Виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання відбувся за місцем його реєстрації.

Також судом приймається до уваги, що ОСОБА_2, як іпотекодержатель на підставі п. 3.3.1. іпотечного договору має право у будь-який час протягом дії цього договору, без попереднього узгодження із іпотекодавцем, перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) предмета іпотеки.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги в частині усунення перешкоду у користуванні шляхом виселення є недоведені та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141, 259,263-265,268, 279,430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест», за участю третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 16 лютого 2018р.

Суддя