Ухвала

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-847/11-ц

провадження № 61-5753 зп 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - виконавчий комітет Харківської міської ради,

третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області,

розглянув заяву ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 4 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківської області, про визнання права власності, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 102,6 кв. м з відкритою верандою літ. «б» площею 33,2 кв. м, надвірні будівлі: погріб літ. «В» площею 21,5 кв. м; гараж літ. «З» площею 52,2 кв. м з оглядовою ямою літ. «з» площею 5,5 кв. м; огорожу № 1-3; колодязь № 4, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада

2011 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 102,6 кв. м з відкритою верандою літ. «б» площею 33,2 кв. м, а також на надвірні будівлі: погріб літ. «В» площею 21,5 кв. м; гараж літ. «З» площею 52,2 кв. м з оглядовою ямою літ. «з» площею 5,5 кв. м; огорожу № 1-3; колодязь № 4, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1.

У червні 2015 року ОСОБА_5 - особа, що не брала участі у справі, на вказане рішення подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що будівництво спірного домоволодіння було здійснено ним за власні кошти, рішення є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, є таке, що порушує його права.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2011 року закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 липня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України2004 року підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

На підтвердження наявності підстав для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року заявником як приклади неоднакового застосування норм процесуального права надано ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року у справах № 6-13051св12 та

№ 6-6311св12.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 360 ЦПК України 2004 року, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Перевіривши наведені у заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного Цивільного суду вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України2004 року підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню.

У справі, про перегляд рішення у якій подано заяву, задовольняючи позов

ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що самочинне будівництво здійснено за власні кошти позивача та її покійного чоловіка на земельній ділянці, яка їй належить, житловий будинок та інші споруди відповідають нормативним вимогам, відповідно до висновку технічного огляду, крім того, самочинне будівництво не порушує права інших осіб.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що апеляційна скарга подана особою, яка не має передбаченого статтею

292 ЦПК України права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Крім того, судом зазначено, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до суду з позовами про визнання за ним права власності на спірний будинок, однак у задоволенні позовів ОСОБА_5 було відмовлено.

З наданої заявником для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року № 6-6311св12 вбачається, що суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду про залишення без змін рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив, що апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін з мотивів відсутності в особи права на апеляційне оскарження, не врахував, що якщо особа не має права на оскарження рішення суду, то апеляційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите.

Зі змісту наданої для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року № 6-13051св12 вбачається, що ухвалою районного суду затверджено мирову угоду у справі про поділ майна подружжя, яку оскаржила особа, яка не брала участі у справі та якій відмовлено у прийнятті її апеляційної скарги, з підстав відсутності права на апеляційне оскарження. Однак суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу апеляційного суду та передаючи справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, звернув увагу, що судом апеляційної інстанції не враховано положення частини п'ятої статті 175 ЦПК України

2004 року, в якій передбачено, що якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує розгляд справи.

Доводи, які наведені у заяві про перегляд Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року щодо порушення норм процесуального права, не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року.

З огляду на викладене, керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року, пунктом другим частини першої статті 355 та статтею 360 ЦПК України 2004 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У допуску до провадження Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про визнання права власності, за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2017 року відмовити.

Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик