Справа № 266/1628/17
Провадження № 2/266/117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участю секретаря Воропаєвої О.Є.

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Геннадій Геннадійович, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності №3162 від 04.12.2003 року -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 р. позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсною довіреності №3162 від 04.12.2003 р.. В обґрунтування посилалася на те, що 04.12.2003 р. відповідач використовуючи копію довіреності №6588 від 04.09.2002 р., яка надавала йому право передоручення оформив нову довіреність, якою уповноважив ОСОБА_6 правом розпорядження від її імені часткою нібито належних їй нежитлових приміщень літ. «В штрих-5», розташованих по АДРЕСА_1 яку приватний нотаріус Танаджи Г.Г. зареєстрував в реєстрі за №3162 від 04.12.2003 р. Вважає, що спірна довіреність оформлена з порушенням законодавства України та повинна бути визнана судом недійсною з моменту її виготовлення та реєстрації, оскільки ОСОБА_1 було уповноважено на підставі довіреності від 04.09.2002 р. №6588 розпоряджатися вищезазначеним нежитловим приміщенням вже належним їй на праві власності згідно договору міни від 04.07.2002 р., проте відповідно до норм діючого на той час законодавства право власності у неї виникло тільки після реєстрації вказаного договору в реєстрі прав власності на нерухоме майно, а не з моменту укладення договору. Крім того нежитлове приміщення літ «В штрих-5» за адресою АДРЕСА_1 зазначене в довіреності не було придбаним нею за договором міни від 04.07.2002 р., а було заново побудованим приміщенням. Вона не подавала до Маріупольського БТІ заяви про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення літ «В штрих-5» за адресою АДРЕСА_1 та не уповноважувала ОСОБА_1 або будь-кого іншого подати таку заяву від її імені, станом на 26.04.2017 р. таке право власності не оформлювалося, тобто у неї не було права розпорядження приміщенням, яке їй не належало,відповідно вона не могла доручити відповідачу розпоряджатися ним, тим паче передоручати це право іншим особам. Крім того, в порушення норм законодавства в спірній довіреності збільшено обсяг повноважень та строк дії довіреності по відношенню до основної довіреності від 04.09.2002 р.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні участь не приймала, надавши письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, ухвалити рішення без її участі (а.с. 71).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав повністю, крім того надав письмову заяву про визнання позову з підстав, що йому дійсно було відомо, що ОСОБА_4 на момент оформлення спірної довіреності не оформляла право власності на нерухоме майно надбудову «В штрих-5» розташоване над п'ятиповерховою будівлею «В один-5» («В1-5) по АДРЕСА_1 проте він вважав, що технічний паспорт, виданий Маріупольським БТІ на заново побудований об'єкт, є документом, підтверджуючим право власності на нього, а тому оформив спірну довіреність. Оскільки позивач не мала права власності на зазначене майно, та не давала йому права на доручення розпорядження на це майно він не мав права кому-небудь довіряти в порядку передоручення права розпорядження цим майном. Оформлення спірної довіреності було його власною ініціативою. Вважає, що визнаючи позов він не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки довіреність є одностороннім правочином та зачіпає тільки права самого доручителя. Також на даний час вказана довіреність вже скасована (а.с. 87).

Третя особа нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г. повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Третя особа ОСОБА_6 повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_7 через якого ОСОБА_6 приймав участь у розгляді справи не з'явися, проте звернувся із письмовою заявою, в якій позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, справу розглянути без їх присутності (а.с. 154).

Третя особа ОСОБА_2 повідомлений про розгляд справи належним чином у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Представник 3 особи ОСОБА_2- ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив що спірна довіреність була оформлена відповідно до норм діючого законодавства, на підставі первісної довіреності від 4.09.2002 р.. Крім того зазначив, що з приводу недійсності довіреностей виданих позивачем на ім'я відповідача, який в послідуючому видав спірну довіреність вже існує рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.10.2012 р. яким було відмовлено у недійсності довіреностей. Просив застосувати строк позовної давності, про що надав письмову заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

04.09.2002р. позивачем було видано відповідачу нотаріально посвідчену довіреність №6588, якою останнього уповноважено було розпоряджатися з правом продати, обміняти, подарувати нежилі приміщення, розташовані в АДРЕСА_1 З цією метою повіреному надані права, крім інших, у тому числі виконати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень. Довіреність видана до 04.09.2005р. з правом передоручення повноважень третім особам без застережень.

Як вбачається з Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.10.2012р. у справі №2-449/11 позивачем оспорювалася вищезазначена довіреність, проте у задоволенні вимог позивачу було відмовлено. Рішення згідно реєстру судових рішень набрало законної сили 26.12.2012р. (а.с.7-9).

На підставі зазначеної довіреності повіреним ОСОБА_1 (відповідачем) було видано 04.12.2003р. нотаріально посвідчену довіреність №3162 на ім'я ОСОБА_6, якого було за передорученням уповноважено розпоряджатися з правом продати, обміняти, подарувати, заставляти, здавати в оренду частки нежилих приміщень, а саме літ. В'-5 (В штрих п'ять) розташовані в АДРЕСА_1 Довіреність видана до 04.12.2006р. з правом передоручення повноважень третім особам.

Із змісту ст. 68 ЦК України 1963р. вбачається, що особа якщо уповноважена на це довіреністю може передоручити вчинення дій, на які вона уповноважена. Строк дії довіреності, виданої за передорученням, не може перевищувати строку дії основної довіреності, на підставі якої вона видана. Особа, яка передала повноваження іншій особі, повинна сповістити про це того, хто видав довіреність, і подати йому необхідні відомості про особу, якій передані повноваження. Невиконання цього обов'язку покладає на особу, що передала повноваження, відповідальність за дії особи, якій вона передала повноваження, як за свої власні.

З порівняльного аналізу зазначених основного доручення та похідного доручення суд приходе до висновку, що похідне доручення було видано на розпорядження лише часткою нежилих приміщень, що вказані як В'-5 (В штрих п'ять) і розташовані за адресом: АДРЕСА_1, тобто в межах повноважень зазначених в довіреності №6588.

Проте також суд зазначає, що крім іншого в похідній довіреності строк її дії вказано з перевищенням строків зазначених в основній довіреності.

Як вбачається з ст. 60 ЦК України 1963р. недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, як на підставу визнання довіреності недійсною позивач посилається на ст. 48 ЦК України 1963р. та ст. 44 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 48 ЦК України 1963р. недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Як вбачається із змісту ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» в редакції станом на 18.11.2003р. зазначено, що при посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.

Крім вищезазначених судом встановлених обставин позивачем суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів, що нотаріусом при видачі довіреності не було з'ясовано дієздатність відповідача, а з самого тексту довіреності вбачається, що вона була видана та посвідчена нотаріусом відповідно до повноважень, що зазначені в довіреності №6588 від 04.09.2002р. (основної довіреності) (а.с.41).

Також суд з огляду на діюче законодавство, що було чинне на час видачі довіреності та на яке посилається позивач не встановлювало обов'язку нотаріуса, щодо перевірки наявності або відсутності майна у позивача.

Отже, в судовому засіданні позивачем не доведено обставин, які б могли вказати на недійсність довіреності від 04.12.2003р., зареєстрованої в реєстрі №3162, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г. за ст. 48 ЦК України 1963р. з урахуванням вимог законодавства діючого на момент посвідчення вказаної довіреності, а тому суд приходить до висновку про відмову задоволені позову.

Оскільки судом відмовлено в задоволені позову за відсутності порушених прав позивача, наслідки пропуску строку позовної давності суд не застосовує.

Інші документи подані сторонами суд не враховує як належний та допустимий доказ, оскільки вони не стосуються предмету позову, та не впливають на висновки суду.

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 13, 19, 76-78, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Геннадій Геннадійович, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності №3162 від 04.12.2003 року - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.