Справа № 180/1971/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання - Івановою О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що навчається

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Марганецького міського суду від 10 квітня 2003 року відповідач зобов'язаний був виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу). 20.09.2017 року доньці виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося. На даний час донька навчається у ДПТНЗ «Марганецький професійний ліцей» на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки він хоч і не працює офіційно, але працює по найму. Тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 до закінчення нею навчання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він має поганий стан здоров'я, у зв'язку з чим не працює, проживає з матір'ю, бо не має власного житла. Пенсія матері є єдиним джерелом їхнього існування. Мати потребує лікування. Крім того, від другого шлюбу він має неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2006 року народження, який в більшій мірі потребує матеріальної допомоги, оскільки має погане здоров'я.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Згідно довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» ОСОБА_3 навчається з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2019 року, денної форми навчання, знаходиться на неповному держзабезпеченні (отримує стипендію) (а.с.3, 23).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 досягла 18-річного віку, навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Марганецький професійний ліцей», на денній формі навчання, отримує стипендію, проживає разом з матір'ю. Термін закінчення навчання - 28 лютого 2019 року.

ОСОБА_3 має проблеми зі здоров'ям, а саме: проблеми з хребтом та ендокринною залозою, і потребує періодичного обстеження та постійного лікування, що підтверджується наданими довідками (а.с.45-49).

Отже, дитина потребує матеріальної допомоги з боку батьків на час навчання.

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що законодавець встановив спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дітей.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання по зору з 01.06.2014 року безстроково, їй рекомендовано певні умови та характер праці (а.с.44). Вона на даний час не працює.

Відповідач ОСОБА_2 також офіційно не працює, надав суду довідки (а.с.36, 82) з приводу його звернення з питань працевлаштування, за якими йому було відмовлено, як за станом здоров'я так і за відсутністю робочих місць. Також надав довідку з місця проживання від 07.12.2017 року, за якою він проживає в АДРЕСА_1 разом з матір'ю та братом (а.с.33).

Відповідач доводив в ході судового розгляду, що він не має можливості утримувати дитину, яка навчається, з тих підстав, що сам проживає в будинку матері, знаходиться на її утриманні. Мати отримує лише пенсію, що є єдиним джерелом їх існування.

Однак, вказані обставини не підтверджуються в повній мірі доказами, наданими в ході судового розгляду.

Так, в матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_2, будучи власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1, 27.11.2017 року подарував вказану квартиру ОСОБА_5 - своїй матері (а.с.67). Згідно довідки директора ОСББ «Ювілейний 3» від 12 січня 2018 року, у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.80).

Тобто, після отримання копії позову та ухвали про відкриття провадження у справі від 15.11.2017 року, відповідач 27.11.2017 року дарує свою квартиру матері.

Також, відповідач має у власності автомобіль ВАЗ 31013 (а.с.18).

Крім того, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 кожного року виїздить на заробітки до Російської Федерації, що підтверджується інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.01.2018 року (а.с.62), хоча даний факт відповідач протягом всього судового розгляду справи заперечував.

Всі довідки, надані відповідачем про лікування та спроби влаштуватися на роботу, датовані другою половиною листопада 2017 року - січнем 2018 року, тобто в той період, коли судом розглядається дана справа. Доказів того, що він звертався до лікарів та намагався офіційно влаштуватися на роботу в більш ранній період, відповідач суду не надав, як і не надав доказів того, що утримує іншу дитину.

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення нею 18-ти років, і має заборгованість по аліментах в сумі 58468,79 гривень станом на 20.09.2017 року (а.с.66 на звороті),

Допитана в ході судового розгляду мати позивача - ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, оскільки має захворювання хребта та поганий зір, і їй потрібно лікуватися, а відповідач має можливість надавати допомогу своїй дитині, так як він дванадцять років їздить на заробітки по інших містах, а в останні роки - до Росії, і має хороші заробітки. Однак, грошей на дитину ніколи не находив. Вона, як бабуся, не може надати своїй онучці потрібну матеріальну допомогу на лікування, оскільки сама хворіє і перенесла дві операції.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_7 надала показання того змісту, що ОСОБА_3 потребує допомоги з боку батька, і він має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці, оскільки працює, в тому числі і за межами України. Так, декілька разів на рік відповідач виїжджає до Росії на заробітки, про що вона знає від брата, який працює разом з ОСОБА_2 Влітку 2017 року, три місяці, вони працювали у м.Севастополі на будівництві.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що відповідач, як раніше ухилявся від сплати аліментів, так і зараз намагається уникнути обов'язку утримувати свою дитину, хоча має для того достатній матеріальний ресурс.

Показання свідків зі сторони відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які надали однакові свідчення про те, що ОСОБА_2 хворіє, знаходиться на повному утриманні матері та перебивається випадковими заробітками, такими як копанням городів і ремонтом розеток, на думку суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки протирічать іншим доказам, які були досліджені в ході судового розгляду і які не були визнані неналежними та недопустимими.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_3 потребує допомоги з боку батьків, а відповідач ОСОБА_2 є працездатним і має доходи, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір аліментів, які необхідно стягувати з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 на період навчання, у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 14 листопада 2017 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача стягується судовий збірв дохід держави в сумі 640 гривень, в розмірі ставки, яка діяла на момент пред'явлення позову.

Керуючись статтями 12, 13, 77-81, 206, 141, 259, 263-265, 268, 430, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з навчанням, в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14 листопада 2017 року, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2018 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна