Номер справи 220/1712/17
Номер провадження № 2/220/27/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Сербіній Л.М.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи-приватний нотаріус Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Кісельова Олена Володимирівна, ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з вищезазначеним позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_8. На випадок смерті батько - ОСОБА_8 будь-яких розпоряджень щодо свого майна не зробив. Спадкоємцями після смерті батька є син - ОСОБА_3, дружина - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_9, син - ОСОБА_7. До складу спадкового майна входить житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 3,990 га.. Позивач зазначив, що з 2009 року і до дня смерті батька, з ним проживала його мати (перша дружина батька) - ОСОБА_10.

В січні 2016 року батько захворів на церебральний атеросклероз з гіпертензією, внаслідок чого його ліва частина тіла була повністю паралізована, тож мати - ОСОБА_1 увесь цей час доглядала за ним. Натомість його дружина ОСОБА_4, донька - ОСОБА_5, мешкали окремо та ухилялись від надання батьку необхідної допомоги, не давали грошей на його життєві потреби. Спадщину після смерті батька прийняли: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3. Оскільки відповідачки ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані, виходячи з положень ст. 1224 ЦК України просить усунути ОСОБА_4, ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_8.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 30.10.2017 року позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила його задовольнити, вважаючи його законним та обґрунтованим. Пояснила, що відповідачів слід усунути від права на спадкування, оскільки вони не виявляли бажання допомогти своєму батькові та чоловікові ні матеріально, ні морально. Спадкодавець з 2016 року перебував в безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду, а відповідачі усунулися від свого обов'язку по його утриманню та догляду. Безпорадний стан спадкодавця підтверджується випискою з історії хвороби.

ОСОБА_4 у заперченнях на позов та усних поясненнях даних в судовому засіданні зазначила, що неодноразово відвідувала спадкодавця. Однак в силу того, що вона є інвалідом третьої групи, не мала змоги достатньо приділяти увагу чоловіку, так як сама почувала себе не добре. Разом з тим, у т.ч. на прохання ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_8 та допомагала йому чим могла. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 1, в судовому засіданні просив суд залишити позовну заяву без задоволення з огляду на те, що у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин:

- ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини;

- перебування спадкодавця в безпорадному стані;

- потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Вважає, що позивач не надав належних доказів та не навів достатніх фактів, щодо умисного ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю та саме те що спадкодавець потребував допомоги саме відповідачів.

ОСОБА_5 проти позову заперечила, посилаючись на його безпідставність, оскільки по мірі можливості відвідувала батька, надавала йому посильну допомогу, від догляду за ним без поважних причин не ухилялась.

Значні труднощі у постійному догляді за немічним батьком пояснила тим, що проживає із сімєю та працює в м. Донецьку, тобто на тимчасово непідконтрольній території.

Треті особи в судове засідання жодного разу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, судом встановлено:

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з 16 грудня 1985 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

У відповідності до свідоцтва про народження НОМЕР_2 батьком ОСОБА_11 (зараз ОСОБА_5) є ОСОБА_8.

За змістом пояснень учасників процесу, свідків, довідок сільської ради з 1999 року ОСОБА_8 проживав сам за адресою АДРЕСА_1, з 2008 року і до дати смерті з ним проживала його перша дружина ОСОБА_1

При цьому, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розірвано не було.

У грудні 2016 року ОСОБА_8 паралізувало, тому він потребував сторонньої допомоги.

Догляд за ним здійснювала ОСОБА_1

У зв'язку з тим, що батьки ОСОБА_1 теж потребували догляду, вона зверталась до ОСОБА_4 (дружини) та ОСОБА_12 (доньки) за допомогою.

Як зазначила ОСОБА_1, на її звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допомогли їй у догляді ОСОБА_8 лише декілька разів.

Усі витрати на придбання ліків, догляд за хворим, а в подальшому і витрати на поховання несли вона та її сини ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_7 (третя особа).

На запитання ОСОБА_4 щодо надання допомоги та коштів на поховання ОСОБА_8, ОСОБА_1 відмовилась.

Наведені обставини були підтверджені усіма учасниками справи, у т.ч. відповідачами.

Пояснення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_16, не суперечать наведеним фактам, однак, суд їх оцінює критично, оскільки самі свідки особисо у спірних правовідносинах участі не брали, хто саме доглядав за ОСОБА_8 і скільки часу особисто не бачили, такі відомості їм стали відомі із розповідей ОСОБА_4 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років ОСОБА_8 помер (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 Великоновосілківського району Донецької області, та земельна ділянка, площею 3,990 га.

Спадкоємцями ОСОБА_8 визначено дружину - ОСОБА_4 та дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від догляду за немічним ОСОБА_8 на думку позивача не дає їм права претендувати на спадок батька та стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Судом також з'ясовано, що:

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але фактично за даною адресою не проживає.

Згідно з довідкою №412654 від 01 лютого 2012 року ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи, якій протипоказана робота пов'язана з підняттям важких предметів та психо-емоційним навантаженням.

Відповідач ОСОБА_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Згідно з її поясненнями, у м. Донецьку вона працює і проживає тривалий час у т.ч. і в період, коли батько був паралізований і потребував сторонньої допомоги. В цей період, на прохання ОСОБА_1, вона приїджала і доглядала за батьком приблизно тиждень. Однак, через зайнятість на роботі, а також необхідністю доглядати власних малолітніх дітей, надавати батькові допомогу більш тривалий період не мала змоги.

Відповідачі також вказали і на відсутність у них можливості надавати й матеріальну підтримку.

Про своє краще матеріальне становище та її синів зазначила і представник позивача ОСОБА_1

Із синів, у період хвороби до батька приїжджав лише ОСОБА_7, залучений до участі у справі в якості третьої особи, ОСОБА_3 позивач у справі приїхав до батька лише на поховання.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст. 1216-1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

За приписами абз. 2 ч. 3, ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спадкодавець ОСОБА_8 у період з грудня 2016 року по квітень 2017 року був паралізований і потребував сторонньої допомоги та догляду.

Факт надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допомоги по мірі можливостей позивачем не спростовано.

Доказів умисного ухилення від надання допомоги маючи можливість її надавати, позивачем не зазначено.

Зважаючи на вище викладене, правові підстави, зазначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від права на спадкування відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення:22 лютого 2018 року.

Суддя Г.М.Яненко