Справа № 147/1139/17
Провадження № 2/147/100/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дочки, мотивуючи свої вимоги тим, з 23.08.1999 року по 09.10.2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Тростянецького районного суду від 06.08.2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 600,00 грн., починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_1 вважає, що для забезпечення потреб та гармонійного розвитку дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. В подальшому позивач подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просила змінити розмір аліментів до 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту набрання чинності рішення і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в розмірі 2000,00 грн. щомісячно не визнав. Суду пояснив, що він офіційно не працює і не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі про який просить позивач. Також у нього на утриманні перебуває дружина та дочка.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.08.2014 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5, 6).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

В судовому засіданні встановлено та не оспорювалося сторонами, що в даний час відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, у нього інша сімя. Даний факт також підтверджується записом в трудовій книжці НН №128043.

Згідно довідки №253 від 23.12.2018 року, виданої Економічним коледжом ДВНЗ «Київського національного університету ім. В. Гетьмана», ОСОБА_4 навчається на другому курсі Економічного коледжу ДВНЗ «КНЕУ ім. В. Гетьмана» денної форми навчання зі спеціальності 072 «Фінанси, банківська справа та страхування». Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року.

Згідно витягу із наказу від 30.06.2017 року №1135, ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10.07.2017 року по 24.04.2020 року (а.с.12).

Згідно довідки №1637 від 27.09.2017 року, виданої виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради, до складу сімї ОСОБА_1 входить: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо.

Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів.

Так, даним Законом встановлено такі прожиткові мінімуми для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Суд також приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо матеріального стану позивача і відповідача, суд вважає можливим стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень та на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 300,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182-183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.08.2014 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 до 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 300 ( триста) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн. 00 коп.

Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/925/14-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя