Справа № 147/33/18
Провадження № 2/147/168/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що її батьки ОСОБА_2, ОСОБА_3, проживаючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Європейській, 52, с.Демківка, Тростянецького району Вінницької області. Станом на 15.04.1991 року в будинку проживали вони двоє, про що свідчить запис в погосподарській книзі.

20 грудня 2009 року помер батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Європейській, 52, с.Демківка, Тростянецького району Вінницької області.

Вона як спадкоємець першої черги по закону вчасно прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори.

Оформити спадщину не може в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Станом на 15.04.1991 року двір ОСОБА_4 відносився до суспільної групи - робочий.

Тому ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Європейській, 52, с.Демківка, Тростянецького району Вінницької області.

Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач представник Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в підготовче судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по вул.Європейській, 52, Тростянецького району Вінницької області за ОСОБА_1 та просять справу розглянути в їх відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №156795, виданого 21.12.2009 року виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_2 помер 20 грудня 2009 року(а.с.4).

Спадкоємцем першої черги по закону до майна померлого ОСОБА_4 являється його дочка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії ІІІ-УР №604709 від 29.01.1961 року, де в графі батько записаний ОСОБА_2(а.с.9). В подальшому позивач змінила прізвище на ОСОБА_1 в зв`язку з одруженням(а.с.7,10).

ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.16).

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в с.Демківка, вул.Європейська, 52, Тростянецького району Вінницької області.

Належність 1/2 частини житлового будинку в с.Демківка, вул.Європейська, 52, Тростянецького району Вінницької області ОСОБА_4 підтверджується довідкою №1528 від 07.12.2017 року, виданою виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с.5), випискою з погосподарської книги №6 Олександрівської сільської ради Тростянецького району за 1991-1995 роки(а.с.8),

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_4 набув права власності на частину нерухомого майна згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Спадкоємець після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки спадщини на користь дочки ОСОБА_1Д.(а.с.6).

Довідкою №602 від 11.12.2017 року підтверджено, що житловий будинок по вул.Європейська, 52, с.Демківка Тростянецького району Вінницької області відносився до групи робочих дворів(а.с.8).

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 11.12.2017 року, житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Демківка, вул.Європейська, 52, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 33,2кв.м., житловою площею 15,0кв.м., допоміжною площею 18,2кв.м.(а.с.11-15).

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за №904/02-17 від 16.12.2017 року випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.4-1).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за нею та позов визнаний відповідачами, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. ст.ст.12,13,81,200,211,ч.2ст.247,258,263,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарські споруди, що розташований в с.Демківка, вул.Європейська, 52, Тростянецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_4, померлому 20 грудня 2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Особа, якій повний текст рішення не був вручений в день його проголошення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

Суддя