УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Шмадченко С.І.,

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України, рішення Новоуральського міського суду Свердловської області від 05.06.2017 р. про стягнення витрат за участь представника у судовому засіданні, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2017 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Новоуральського міського суду Свердловської області від 05.06.2017 р. у справі № 2-2320/2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поштових витрат у розмірі 42 руб. 50 коп., витрат на оплату послуг представника у сумі 10 000,00 рублів.

Листом від 27.11.2017 року ОСОБА_2 було повідомлено про надходження зазначеного клопотання і запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

27.12.2017 р. на адресу суду надійшов лист, в якому ОСОБА_2 заперечував проти визнання рішення Новоуральського міського суду Свердловської області від 05.06.2017 р. у звязку з тим, що про існування вказаного рішення він дізнався із листа суду від 27.11.2017 р.

Ухвалою суду від 09.01.2018 р. призначено розгляд вказаного клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що Новоуральський міський суд Свердловської області не повідомляв його про розгляд справи, у звязку з чим він не міг приймати участь у судовому засіданні. Крім того, зазначив, що місто є закритим та суд не перевіряв обґрунтованість судових витрат.

Заслухавши думку ОСОБА_2, дослідивши приєднані до клопотання матеріали, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що рішенням Новоуральського міського суду Свердловської області від 29.11.2016 р. позов ОСОБА_2про поновлення строку на прийняття спадщини залишено без задоволення (а/с. 5-7).

Ухвалою судової колегії по цивільним справам Свердловського обласного суду від 22.03.2017 р. рішення Новоуральського міського суду Свердловської області від 29.11.2016 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення (а/с. 8-9).

В подальшому, ухвалою Новоуральського міського суду Свердловської області від 05.06.2017 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 поштові витрати у розмірі 42 руб. 50 коп., витрати на оплату послуг представника ОСОБА_1 у сумі 10 000,00 рублів.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 468 ЦПК України однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є та обставина, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи. Тобто якщо до клопотання не був доданий документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, і яка не брала участі у судовому процесі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, є підставою для відмови у задоволенні цього клопотання.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року № 12 роз'яснено, що коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен з'ясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших, поданих сторонами, доказів, а в необхідних випадках - запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи.

Таким чином, підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наявність доказів, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Крім того, п.п. 10, 12 цієї Постанови містить роз'яснення про те, що при розгляді клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів, суди повинні застосовувати відповідні інститути ЦПК України, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання. При цьому, суд розглядає клопотання у визначених законодавством межах і не може входити в обговорення правильності рішень по суті чи вносити до останніх будь-які зміни.

Положеннями ч. 6 ст. 467 ЦПК України передбачено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

З довідки від 18.10.2017 р., вбачається, що документи, які підтверджують повідомлення позивача та вручення йому копії заяви, долучені до справи (а/с. 14), однак вказана довідка не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутнім при постановленні ухвали 05 червня 2017 року Новоуральським міським судом Свердловської області та відсутні відомості про його належне повідомлення щодо часу та місця розгляду заяви про стягнення судових витрат у цивільній справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1

Керуючись ст. 462, 468 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Новоуральського міського суду Свердловської області № 2-2320/2016 від 05.06.2017 р. про стягнення витрат за участь представника у судовому засіданні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя