Справа № 163/2799/17
Провадження № 2/163/43/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Голядинець О.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області - ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - відділ освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про скасування наказу, зобовязання здійснити перерахунок заробітної плати, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 01.03.2017 року начальник відділу освіти Любомльської РДА ОСОБА_2 видала наказ № 35-к «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району», відповідно до п.1 якого, усім педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів району зменшено надбавку за престижність праці з 20 % на 10 %. Зменшення такої надбавки з 01.05.2017 року відповідач обґрунтував нестачею коштів освітньої субвенції, згідно рекомендаційного листа управління фінансів від 27.02.2017 року № 105/05-37/2-17, та виконанням Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 «Про внесення змін до п. 1 постанови КМУ від 23.03.2011 року № 373». Однак, оскільки очолювана ним первинна профспілкова організація Головненської ОСОБА_4 ступенів не давала згоди на зміну істотних умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці, тому виданий відповідачем наказ грубо порушує положення ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 252 КЗпП України та відповідно трудові права членів первинної профспілкової організації Головненської ОСОБА_4 ступенів педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району. Зменшивши розмір заробітної плати педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району в односторонньому порядку, відповідач порушив вимоги ч.4 ст.97 КЗпП України, яка визначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Посилаючись на положення ч.1 ст.2, ч.1 ст.37, п.3 ч.1 ст38, ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», вимоги ч.3 ст.32, ч.4 ст.97, ч.1 ст.247, ч.2 ст.252 КЗпП України та розяснення і судову практику вищестоящих судів, позивач, з врахуванням збільшених позовних вимог, що прийняті судом просив: визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Любомльської РДА № 35-к від 01.03.2017 року «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району»; зобовязати відділ освіти Любомльської РДА здійснити перерахунок його заробітної плати, як члена (голови) первинної профспілкової організації Головненської ОСОБА_4 ступенів - педагогічного працівника загальноосвітнього навчального закладу Любомльського району без врахування наказу начальника відділу освіти Любомльської РДА № 35-к від 01.03.2017 року, починаючи з 01.05.2017 року, а з урахуванням надбавки за престижність праці у розмірі 20 % посадового окладу (ставки заробітної плати) кожному; стягнути з відділу освіти Любомльської РДА на його користь недоотриману заробітну плату з урахуванням надбавки за престижність праці у розмірі 20% посадового окладу (ставки заробітної плати), починаючи з 01.05.2017 року, в сумі 4000 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав та просив їх задовольнити.

Відповідач - начальник відділу освіти Любомльської РДА ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у поданих до суду письмових запереченнях, у яких вказала на правомірність прийнятого нею оспорюваного наказу від 01.03.2017 року № 35-к «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району» та необґрунтованість заявлених вимог про заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім цього, пояснила, що при вирішенні питання про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам вона неодноразово консультувалась з обласним управлінням освіти та дане питання розглядалось на колегії директорів шкіл Любомльського району, на якій був присутній сам позивач, пояснювались причини прийняття наказу та його зміст був доведений до відома усіх директорів, які на підставі оспорюваного наказу в подальшому у кожній школі видали свої накази. Також дане питання обговорювалось з головою районної профспілкової організації, який був обізнаний з ситуацією, що склалась. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - відділу освіти Любомльської РДА пояснила, що у звязку з нестачею коштів освітньої субвенції був виданий оспорюваний наказ, з метою забезпечення належного фінансування видатків по заробітній платі педагогічним працівникам, яка вчителям району виплачується на підставі наданої директорами шкіл тарифікації. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Отже, районними, районними в місті, міськими чи міськрайонними судами розглядаються трудові спори, які виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України в чинній на день подання ОСОБА_1 до суду позову редакції визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У справі встановлено та даної обставини відповідачем не заперечено, що позивач ОСОБА_1 працює вчителем Головненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Відтак, саме з Головненською ОСОБА_4 ступенів, як роботодавцем, у позивача виникли трудові правовідносини.

В той же час, позивач в судовому порядку оскаржує наказ, виданий начальником відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області від 01.03.2017 року №35-к «Про зменшення розміру надбавок педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів Любомльського району», з яким у трудових правовідносинах він не перебуває.

Оскаржуваним наказом начальником відділу освіти Любомльської РДА Волинської області прийнято рішення про зменшення усім педагогічним працівникам загальноосвітніх навчальних закладів району надбавки за престижність праці з 20% на 10% та доручено керівникам загальноосвітніх навчальних закладів попередити працівників про зміну істотних умов праці персонально під підпис відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України.

Як на підставу заявлених вимог позивач вказує на незаконність наказу відповідача, у звязку з відсутністю згоди на зміну істотних умов праці первинної профспілкової організації Головненської ОСОБА_4 ступенів, однак необхідність такої згоди для відповідача саме зі сторони даної профспілкової організації позивачем жодним чином не обґрунтована та в судовому засіданні не наведена.

Зі змісту оспорюваного наказу слідує, що він не має індивідуального характеру по відношенню до позивача, а видавався відповідачем на виконання своїх управлінських, владних повноважень в галузі управління закладами освіти Любомльського району.

Крім цього, відповідач - начальник відділу освіти Любомльської РДА Волинської області - ОСОБА_2 не є роботодавцем по відношенню до позивача, оскільки правом прийняття його на роботу та звільнення з роботи наділений безпосередньо директор освітнього закладу, у якому він працює, - Головненської ОСОБА_4 ступенів, саме з яким позивач перебуває у трудових правовідносинах.

Відтак, у заявленому позивачем позові відсутній індивідуальний трудовий спір в розумінні ст.232 КЗпП України, який підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦПК України, в редакції чинній на момент предявлення позову, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

З 15.12.2017 року набрав чинності новий ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Згідно із п.9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 КАС України в чинній на момент предявлення позову редакції, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

З 15.12.2017 року також набрав чинності новий КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Згідно із п.10 Перехідних положень КАС України у редакції вказаного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII, 1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Аналізуючи предмет спірних правовідносин в розрізі наведених норм ЦПК України та КАС України, як чинних на момент предявлення позову, так і на день розгляду справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, діючи у власних інтересах, як працівник, оскаржує правомірність прийнятого начальником відділу освіти Любомльської РДА Волинської області рішення у формі наказу саме, як субєктом владних повноважень, а не роботодавцем, з яким у трудових правовідносинах він не перебував і не перебуває, а тому такий спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в редакції Закону N2147-VIII від 03.10.2017 року, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, встановлений у справі характер спірних правовідносин дає підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області - ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - відділ освіти Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про скасування наказу, зобовязання здійснити перерахунок заробітної плати, стягнення заробітної плати та моральної шкоди - закрити.

Повідомити позивача, що розгляд даної справи відноситься до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук