У Х В А Л А

23 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в порядку встановленому для спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року до суду надійшла зазначена скарга в якій скаржник, з урахуванням заяви про зміну предмета скарги від 20.02.2018 року, просив: 1) скасувати постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 20.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54928028 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/170/16, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року; 2) скасувати постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 30.11.2017 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, яка була винесена під час здійснення заходів примусового виконання виконавчого листа № 2/357/170/16, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29.09.2017 року; 3) скасувати постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 25.01.2018 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, яка була винесена під час здійснення заходів примусового виконання виконавчого листа № 2/357/170/16, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29.09.2017 року; 4) зобовязати старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 виключити з Єдиного реєстру боржників дані, що були ним внесені одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження № 54928028 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/170/16, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 29.09.2017 року.

Зазначені вимоги обгрутовані тим, що виконавчий документ виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в ньому не вірно вказана дата набрання рішенням законної сили та дата до якої він може бути предявлений до виконання.

Таким чином, державний виконавець зобовязаний був повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, державний виконавець не направив скаржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, не здійснив обчислення розміру заборгованості, щомісячно, не повідомив про розрахунок заборгованості стягувача та боржника, чим порушив право скаржника добровільно погасити заборгованість і не допустити внесення даних про нього у Єдиний реєстр боржників.

Старший державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 відзиву до суду не надав.

Стягувач заперечував проти задоволення скарги в звязку з тим, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, а саме він надсилав постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2017 року одночасно боржнику та стягувачу, особисто вона отримала цю постанову, питання чому її не отримав боржник потрібно задавати пошті, у виконавчому листі все викладено вірно, виконавець не зобовязаний перевіряти як складений виконавчий лист та строки його дії, а лише перевірити наявність печатки та строки по виплаті аліментів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

03.02.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському національному університеті імені ОСОБА_5 в розмірі 800 грн., щомісячно починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року.

23.06.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області зазначене рішення залишене в силі.

19.07.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 23.06.2016 року залишені в силі.

29.09.2017 року ОСОБА_3 отриманий виконавчий лист № 2/357/170/16 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському національному університеті імені ОСОБА_5 в розмірі 800 грн., щомісячно починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року.

13.10.2017 року ОСОБА_3Ю звернулась до в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою, в якій серед іншого, просила прийняти виконавчий лист № 2/357/170/16 до виконання та відкрити виконавче провадження.

До заяви додано виконавчий лист в оригіналі та три його копії, копію паспорта та ідентифікаційного номеру стягувача і копію реквізитів.

20.10.2017 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову, якою відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/357/170/16 виданого 29.09.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

30.11.2017 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у розмірі 800 грн., починаючи з 28.0.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року, щомісячно поточні аліменти та 10 % в рахунок боргу (заборгованість нарахувати згідно пенсії боржника за період з 28.09.2015 року по 30.11.2017 року, стягнення проводити починаючи з 01.12.2017 року).

25.01.2018 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 винесено постанову, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 у розмірі 50% від пенсії боржника, а саме: 800 грн. щомісячно поточні аліменти на час навчання повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року та решта в рахунок боргу в сумі 22 435,40 грн., стягнення проводити розпочавши з 01.02.2018 року, після утримання всієї суми заборгованості, стягнення проводити в розмірі 800 грн. щомісячно.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 включений як боржник до Єдиного реєстру боржників.

Зазначені обставини справи підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Законом, який визначає, порядок виконання рішень судів є Закон України «Про виконавче провадження» від 06.02.2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ обовязково має містити назву і дату видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дату прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дату набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Згідно до п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повертає виконавчий документ, якщо він не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, до Єдиного реєстру боржників, вносяться відомості про боржника (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобовязання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець вживає ряд заходів з метою виконання рішення суду, одним з яких є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що за наявності належно оформленого виконавчого документу та заяви стягувача державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження.

При цьому, обовязок державного виконавця перевіряти правильність вказаних в виконавчому документі дати набрання рішенням законної сили, строку предявлення виконавчого листа до виконання та інших відомостей, відсутній.

В разі наявності заборгованості за періодичними платежами, що перевищує три місяці державний виконавець одночасно із винесенням постанови про відкриття провадження зобовязаний внести відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

В свою чергу, після відкриття провадження державний виконавець, в процесі виконання рішення суду, має право винести постанову про накладення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника та направити її на виконання на підприємство, установу, організацію, які їх виплачують.

При цьому, для накладення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника, достатньо наявності у боржника лише обовязку виплачувати періодичні платежі за рішенням суду.

В разі виконання рішення про стягнення аліментів, одночасно з надісланням постанови про накладення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи боржника, державний виконавець має повідомити боржнику розрахунок заборгованості по аліментах.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий документ (а.с. - 8) містить всі необхідні реквізити, які визначені ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, посилання скаржника на те, що державний виконавець мав повернути виконавчий лист стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому не вірно вказані дата набрання рішенням законної сили, строк предявлення до виконання, ідентифікаційний номер є безпідставними, оскільки державний виконавець відкриваючи виконавче провадження діяв в межах повноважень наданих йому законом.

Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.11.2017 року (а.с. 7) та довідки-розрахунку по аліментах (а.с. -79) скаржник має заборгованість, в звязку з несплатою аліментів за період з 28.09.2015 року по 30.11.2017 року, тобто на момент відкриття провадження, 20.10.2017 року, вона становила більше, аніж три місяця.

Отже, державний виконавець правомірно вніс відомості про скаржника до Єдиного реєстру боржників.

Посилання скаржника на те, що державний виконавець не надіслав йому розрахунок заборгованості по аліментах та постанову про відкриття провадження, чим позбавив його права добровільно погасити заборгованість, таким чином не допустити звернення стягнення на його пенсію, суд оцінює критично, оскільки для звернення стягнення на пенсію достатньо лише наявності обовязку у боржника сплачувати періодичні платежі за рішенням суду.

Інші доводи скаржника не спростовують правомірність дій державного виконавця при винесенні оспорюваних постанов.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, за викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити скаржнику в задоволенні його скарги.

Керуючись, ст.ст. 259-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом звернення з апеляційною скаргою, у встановленому законом порядку, протягом пятнадцяти днів із дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Ухвала складена в нарадчій кімнаті та проголошена - 23.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_6