№ провадження 2/646/99/2018
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"06" лютого 2018 р.

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Шелест І.М.,

за участю секретаря: Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харків заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1М про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 390 750,00грн.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2 1) 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9927221; 2) квартиру за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 17039304. 3) житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Шахтарів Донбасу, 21а; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 17263353. 4) забудова складів за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вулиця Чистякова, 56 реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1397122.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору є грошові кошти у розмірі 390 750, 00 грн.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначене у заяві про забезпечення позову майно належить відповідачу ОСОБА_2

З довідки вбачається, що на даний час відповідно до витягу усе нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 арештоване з забороною його відчуження на підставі постанови державного виконавця ВП № 49480094 від 25.11.2015.

Крім того, забудова складів обтяжена іпотекою на підставі іпотечного договору з майновим поручителем ВЕВ № 56, 01.09.2006.

Таким чином, майно відповідача ОСОБА_2 вже обтяжене борговими зобовязаннями, і тому суд вважає співмірними вимоги позивача про забезпечення позову відповідно до ціни позову, оскільки вимоги позивача про забезпечення позову фактично зводяться до того, щоб забезпечити можливість реального виконання рішення суду у наступному, суд вважає за можливе накласти арешт на зазначене майно.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2:

1) 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер 9927221;

2) квартиру за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер 17039304;

3) житловий будинок за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вулиця Шахтарів Донбасу, 21а; реєстраційний номер 17263353.

4) забудова складів за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вулиця Чистякова, 56 реєстраційний номер 1397122.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Стягувач: ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3.

Боржник: ОСОБА_2, іпн НОМЕР_2, Красношкільна набережна, 26, кв. 151, м. Харків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. М. Шелест