Справа № 203/4510/17
УХВАЛА

15 лютого 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В наданій до суду 13.02.2018 року заяві позивач в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на спірне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви посилався на те, що на теперішній час на електронних сайтах розміщено оголошення про продаж вказаної квартири, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі продажу останньої.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі подається до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Вимоги щодо форми та змісту заяви, встановлені ст.151 ЦПК України.

Зокрема, ч.5 ст.151 ЦПК України встановлено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До поданої заяви про забезпечення позову позивачем додано квитанцію №0.0.939914567.1 від 16.01.2018 року про сплату судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Разом з тим, згідно акту канцелярії суду від 13.02.2018 року вбачається, що дана квитанція вже зареєстрована в обліково-статистичній картці по даній цивільній справі при подачі позивачем попередньої заяви про забезпечення позову.

При цьому, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідна заява позивача від 16.01.2018 року була розглянута по суті та ухвалою суду від 18.01.2018 року в її задоволенні було відмовлено за необґрунтованістю. А оригінал квитанції №0.0.939914567.1 від 16.01.2018 року, що додався до заяви про забезпечення позову від 16.01.2018 року зберігається в матеріалах справи.

В звязку з цим, надану позивачем до заяви від 13.02.2018 року квитанцію суд не визнає належним доказом сплати судового збору за повторно подану заяву про забезпечення позову.

Частиною 9 ст.153 ЦПК України встановлено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову від 13.02.2018 року, як така, що не відповідає вимогам ч.5 ст.151 ЦПК України підлягає поверненню заявнику на підставі ч.9 ст.153 ПК України.

Керуючись ст.ст.149-153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.Ю.Казак