Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 750/12365/15-ц

провадження № 61-4618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області у складі колегії суддів: Губар В. С., Висоцької Н. В., Позігуна М. І. від 29 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

15 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» (далі - ПрАТ «СК «Грандвіс»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 06 серпня 2015 року банк безпідставно не зарахував на його картковий рахунок заробітну плату за липень

2015 року, яка надійшла від ПрАТ «СК «Грандвіс». Крім того, на картковому рахунку позивача залишалися грошові кошти у розмірі 4 226 грн 38 коп., які отримати через банкомати виявилося неможливим через їх заблокування.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі

4 226 грн 38 коп., які знаходяться на картковому рахунку

НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3, а також стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі

1 293 грн 67 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Коверзнева В. О. від 14 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 5 520 грн 05 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 102 грн 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк у порушення статей 525, 530, 1066 ЦК України не виплатив позивачу грошові кошти, які надійшли на банківський рахунок останнього від

ПрАТ «СК «Грандвіс» в якості заробітної плати за квітень-травень 2015 року у сумі 4 226 грн 38 коп., а також кошти в якості заробітної плати за липень 2015 року у сумі 1 293 грн 67 коп., які роботодавець доручив банку зарахувати на банківський рахунок позивача шляхом направлення відповідних платіжних доручень.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що після введення у банку тимчасової адміністрації ОСОБА_3 мав право на отримання грошових коштів, які перебували на його банківському рахунку, у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Грошові кошти у розмірі 1 293 грн 67 коп. не були списані банком з рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс» та не зараховувалися на картковий рахунок позивача, відтак вимоги позивача до банку є необґрунтованими.

25 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга

ОСОБА_3, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що банк безпідставно не виконав доручення роботодавця та не зарахував на картковий рахунок позивача заробітну плату за липень 2015 року. Зазначені порушення були допущені банком до моменту віднесення його до категорії неплатоспроможних, тому на спірні правовідносини не розповсюджується дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

22 листопада 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи:

ПрАТ «СК «Грандвіс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення грошових коштів призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12 вересня 2014 року між ПрАТ «СК «Грандвіс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про розрахунково-касове обслуговування.

05 лютого 2015 року між ПрАТ «СК «Грандвіс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (надання послуг по зарплатних картках), відповідно до умов якого банк взяв на себе зобов'язання по зарахуванню заробітної плати та інших виплат працівникам товариства у безготівковому порядку на поточні рахунки.

06 лютого 2015 року між ОСОБА_3 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття та обслуговування поточного банківського рахунку з виплати заробітної плати з використанням платіжної банківської картки.

Правлінням Національного банку України 17 вересня 2015 року прийнята постанова № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

від 17 вересня 2015 року № 171 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію строком з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно.

Після введення у банку тимчасової адміністрації отримання грошових коштів, які перебувають на рахунках вкладників, проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 грудня 2015 року з поточного рахунку ОСОБА_3 списано грошові кошти, гарантовані до виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 4 226 грн 38 коп., що підтверджується випискою по рахунку позивача, які останній отримав 22 січня 2016 року через банк-агент публічне акціонерне товариство «ПУМБ» у повному обсязі, що не заперечується позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, зробленим на підставі чинних на час ухвалення судового рішення норм ЦПК України, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення грошових коштів у розмірі 4 222 грн 38 коп. у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки в цій частині вимоги позивача були задоволені після пред'явлення позову.

Проте не можна погодитися з висновками апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення коштів, які підлягали зарахуванню на банківський рахунок позивача в якості заробітної плати за липень 2015 року у розмірі 1 293 грн 67 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, апеляційний суд виходив із того, що за період з 01 січня 2015 року по 17 травня 2016 року грошові кошти у розмірі 1 293 грн 67 коп., належні ОСОБА_3, не були списані з рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс», а тому не були зараховані на картковий рахунок позивача.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статею 11 ЦПК України(в редакції на момент розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд оцінив докази з порушенням вказаних процесуальних норм, не надав належної правової оцінки платіжним дорученням ПрАТ «СК «Грандвіс» від 06 серпня 2015 року про перерахування заробітної плати за липень 2015 року на карткові рахунки працівників ПрАТ «СК «Грандіс» з відмітками банку про одержання та про сплату обов'язкових платежів з фонду заробітної плати, які містять відмітку про проведення платежів (а. с. 27-30).

У порушення вимог частини другої статті 1068 ЦК України, статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», грошові кошти, перераховані 06 серпня 2015 року з поточного рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс» у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»на карткові рахунки працівників у цьому ж банку в якості заробітної плати за липень 2015 року, відповідач не зарахував кошти на карткові рахунки фізичних осіб, зокрема на рахунок позивача - кошти у сумі 1 293 грн 67 коп. Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи у цій частині, дійшовши висновку про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції у цій частині.

У відповідності до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного мотитивувальна і резолютивна частина рішення апеляційного суду і рішення суду першої інстанціїї підлягають зміні.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2016 року і рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2016 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1 293 грн 67 коп. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити.

Судові витрати залишити за кожною із сторін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк