Справа № 285/1024/17
провадження у справі № 2/0285/93/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………......ОСОБА_1

за участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до Філії «Новоград-Волинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України»

та Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України»

про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 14.06.2017 року та 13.12.2017 року, просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення його з посади сторожа у філії «Новоград-Волинський райавтодор» (далі Райавтодор), поновити його на займаній посаді, зробивши відповідні записи в трудовій книжці, зобовязати виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та стягнути з відповідачів на його користь 9 600 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що працював у Райавтодорі на посаді сторожа. Наказом №5 начальника Райавтодору від 08.02.2017 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), за скороченням штату. Вважає звільнення незаконним, оскільки його було проведено з порушенням норм трудового законодавства, а саме не було враховано його переважне право на залишення на роботі та не запропоновано йому іншу посаду у Райавтодорі, а тому просить задовольнити позовні вимоги з зазначених підстав.

14.06.2017 року позивачем було подано уточнений позов /а.с.44-50/, в якому зміст позовних вимог він не змінив, лише доповнив позовну заяву співвідповідачем, а саме Дочірнім підприємством «Житомирський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» (далі Житомироблавтодор), а 13.12.2017 року збільшив суму відшкодування, завданої внаслідок звільнення, моральної шкоди до 9 600 грн./а.с.127/

Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду просили слухати справу у їх відсутності. Позивач та його представник просили задовольнити позов. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

В минулих судових засіданнях від 04.12.2017 року позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні від 04.12.2017 року уточнені позовні вимоги не визнала. Просила відмовити в задоволенні уточнених вимог, оскільки звільнення позивача відбулося на законних підставах та відповідно до чинного трудового законодавства. Пояснила, що ОСОБА_3 майже за дві місяці до звільнення письмово було повідомлено про скорочення штату, зокрема посади сторожа у Райавтодорі, та запропоновано іншу посаду, від якої він відмовився, а відтак звільнення ОСОБА_3 проведено з дотриманням усіх норм і правил, воно є законним, а доводи останнього є необґрунтованими та безпідставними.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що після проведеного відповідачем скорочення вона працює на посаді комірника, однак виконує обовязки сторожа.

Заслухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що наказом № 23 від 15.10.2013 року ОСОБА_3 прийнято на роботу у Райавтодор на посаду сторожа /а.с.59/.

Наказом №59 від 01.12.2016 року про скорочення чисельності працівників, з метою збереження кваліфікованих працівників, приведення чисельності працівників до обсягів виконаних робіт, начальником Райавтодору прийнято рішення внести зміни у штатний розпис філії, яким вивести робоче місце сторожа, а також видати відповідні попередження працівникам, які обіймають вказану посаду. На підставі чого, 14.12.2016 року відповідно до Звітності з інформацією про заплановане масове вивільнення працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці в Райавтодорі, прийнято рішення про звільнення трьох осіб, яке заплановано на 14.02.2017 року, зокрема посади сторожа./а.с.60, 62/

Засіданням робочої комісії по звільненню працівників за скороченням штату складено протокол №1 від 30.01.2017 року, відповідно до якого профспілковий комітет Райавтодору дав свою згоду на звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, окрім інших працівників підприємства, ОСОБА_3 з посади сторожа./а.с.63/

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з вказаної підстави, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Повідомленням від 07.12.2016 року ОСОБА_3 проінформовано, що у звязку з відсутністю фінансових коштів та неможливістю формування фонду оплати праці у Райавтодорі, наказом №59 прийнято рішення, яким посада сторожа, яку він обіймає, підлягає скороченню, проте підприємство може запропонувати посаду по договору до закінчення двохмісячного терміну попередження, що буде зроблено відповідно до чинного законодавства. /а.с.61/

Як вбачається з офіційного листа від 24.01.2017 року, Райавтодором виконано вимоги чинного трудового законодавства та запропоновано ОСОБА_3 переведення на робоче місце дорожнього робітника розряду або водія грузового автомобіля, який останній отримав 26.01.2017 року та письмово відмовився від запропонованої роботи, про що свідчить його підпис./а.с. 57/

Поданням від 30.01.2017 року начальник Райавтодору на виконання наказу №59, звернувся до голови профспілкового комітету Райавтодору про надання згоди на розірвання трудового договору з робочого місця сторожа за п. 1 ст. 40 КЗпП України, окрім інших працівників, ОСОБА_3, у звязку з тим, що останній від переведення на іншу роботу відмовився./а.с. 56/

Тому Наказом №5 від 08.02.2017 року прийнято рішення про звільнення 14.02.2017 року ОСОБА_3 з посади сторожа, за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, провести остаточний розрахунок із заробітної плати та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку/а.с.10/.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що у Райавтодорі ОСОБА_3 працював сторожем з 15.10.2013 року по 14.02.2017 року. /а.с. 55/

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивiльнення працiвникiв персонально попереджають не пiзнiше нiж за два мiсяцi. При вивiльненнi працiвникiв у випадках змiн в органiзацiї виробництва i працi враховується переважне право на залишення на роботi, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення, з вказаної причини, власник або уповноважений ним орган пропонує працiвниковi iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї. При вiдсутностi роботи за вiдповiдною професiєю чи спецiальнiстю, а також у разi вiдмови працiвника вiд переведення на iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї працiвник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятостi або працевлаштовується самостiйно.

Як вбачається з матеріалів справи, Райавтодором були виконані вимоги статті 49-2 КЗпП України, ОСОБА_3 було повідомлено про вивільнення, запропоновано іншу роботу у філії, від якої позивач відмовився.

Тому враховуючи вищевикладене, посилання позивача на те, що Райавтодором, який є філією Житомироблавтодору, не дотримано вказаного порядку статті 49-2 КЗпП України, а саме не було запропоновано всіх вакантних посад, наявних на підприємстві на час попередження про звільнення до дати звільнення включно (з 07.12.2016 року по 14.02.2017 року), не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Ще однією з підстав визнання звільнення незаконним, позивач зазначає, що його звільнення проведено без попередньої згоди профспілкового органу Райавтодору, хоча останнім вказана згода надавалась, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне подання начальника філії Райавтодору з відповідним зверненням про надання такої згоди та протокол в якому зазначено, що дозвіл було надано. /а.с. 56, 63/

Будь-яких документів чи інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачами законодавства про працю або умов трудового договору, позивачем суду надано не було.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді та скасування наказу, то необхідно відмовити і в задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до винесення судового рішення та моральної шкоди в сумі 9600 грн.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, - суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Філії «Новоград-Волинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» та Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовити за безпідставністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 05.02.2018 року.

Головуюча Л. Й. Савицька