Справа № 559/1841/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

в особі секретаря Протас Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю"ОСОБА_2 Україна" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості .

Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на те, що відповідно до приписів зазначених норм закону між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» та громадянином ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість та укладений усний договір, відповідно до якого позивач зобов'язувався поставляти відповідачу запасні частини для сільськогосподарської та будівельної техніки та обладнання, комерційних автомобілів, причепів, автохімію, мастила (оливи), покришки, супутні товари для вищезазначеної техніки, а відповідач зобов'язувався приймати товар та оплачувати його.

На підставі цього договору у сторін виникли взаємні права та обов'язки.

Зокрема, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 15 986,79 гривень, що підтверджується видатковими накладними.Жодних оплат за отриманий товар відповідач не здійснив.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою оплатити вартість поставленого товару, але всі вимоги Позивача залишились незадоволеними. 09 серпня 2017 року на адресу відповідача було відправлено претензію з вимогою здійснити оплату вартості отриманого товару, яка також залишилась без відповіді та задоволення.

Заборгованість відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Україна» з оплати вартості поставленого товару становить 15 986,79 гривень.

Відповідачем до суду подано заперечення, у якому посилається на те, що позивач звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за ніби-то отримані товарні цінності. В якості доказу надано до суду копії видаткових накладних.

Позовні вимоги не визнає повністю з наступних підстав. У видаткових накладних в якості підстави для їх виписки вказано відповідні договори купівлі-продажу, яких він не підписував і які не існують в природі. Позивач не надав жодної копії таких документів. Крім того, він не є підприємцем, не має у власності техніки, тому немає потреби у придбанні вказаних запасних частин і агрегатів, які вказано в документах. Даний позов, як і додані до позовної заяви копії видаткових накладних, не існувало в період його працевлаштування у позивача. Даний позов, як і видаткові накладні, з'явились після його звільнення з ТОВ "ОСОБА_2 Україна».

У копіях видаткових накладних стоять підписи, які схожі, але не є його оригінальними підписами. Багато видаткових накладних виписано з порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку. В частині видаткових накладних підписи в графі «Директор Рівненського сервісного центру» та в графі «Отримав» є однаковими по вигляду. Відрізняються також підписи в графі «начальник складу», тому це дає підстави вважати, що видаткові накладні було виготовлено вже після його звільнення від позивача, а підписи на цих документах не виконувались тими особами, які в цих документах зазначено, в тому числі, це не його підписи, хоча і схожі.

Вважає позов надуманим, безпідставним та не обгрунтованим. Позивач надав суду в якості доказів документи, які ним не підписувались і які не можуть бути доказами отримання ним матеріальних цінностей. Інших доказів в підтвердження позовних вимог позивачем надано не було.

Представник позивача в судовому засіданні на запитання суду відповів що ОСОБА_2 « ОСОБА_2 Україна» не було проведено ревізії за фактом нестачі товарно -матеріальних цінностей чи грошових коштів внаслідок реалізації ( придбання) майна відповідачем. Окрім цього, на час розгляду справи у суді інших доказів обґрунтованості позовних вимог, окрім видаткових накладних надати не може. Також представник відповідача не зміг пояснити суду, чому під час звільнення відповідача з ОСОБА_2 Україна останньому не прид»являлись будь які вимоги щодо погашення заборгованості за придбання матеріальних цінностей.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав повністю, надав суду пояснення, згідно поданого заперечення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення із слідуючих підстав.

Вивченням наданих позивачем товарних накладних судом встановлено, що останні виданні відповідачем на особисте отримання товарно-матеріальних цінностей. У графах отримувач зазначено прізвище відповідача. ОСОБА_1 про видачу матеріальних цінностей зі складу на ім.»я відповідача, окрім проставлених підписів у накладних відсутні. Також представних позивача не надав жодного обґрунтованого доказу на спростування тверджень відповідача про те, що представленні суду стороною позивача накладні не видавав та не підписував, матеріальні цінності не купував та не отримував.

Судом також встановлено, що нестача матеріальних цінностей чи грошових коштів за їх реалізацію відповідачу не задокументовано актами перевірки чи ревізією фінансово господарської діяльності товариства.

Окрім цього представник позивача у судовому засіданні надав пояснення суду про те, що правовідносини між ОСОБА_2 « ОСОБА_2 Україна» та відповідачем ОСОБА_3 з реалізації товарно матеріальних цінностей мали місце лише на підставі усного договору. Будь який письмовий договір між сторонами не укладався.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача не надано жодного належного доказу в обґрунтування позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,81,259,263-265 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю"ОСОБА_2 Україна" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: