Справа №720/1897/17
Провадження № 2/720/16/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Постолатій К.Р.,

сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Жилівської сільської ради Новоселицького району, Чернівецької області,

- про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у АДРЕСА_1, розташовано дворогосподарство, яке в період з 01.07.1990 по 15.04.1991 років відносилося до категорії колгоспний двір та в ньому на той період проживали та були членами колгоспного двору 1) голова двору-ОСОБА_5, 1929 року народження, 2) його дружина- ОСОБА_6, 1920 року народження, що підтверджується довідкою Жилівської сільської ради, Новоселицького району, Чернівецької області №659.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на ? частку домоволодіння по АДРЕСА_1, та на інше майно.

Спадкоємицями першої черги по закону які відповідно до ст.. 549 ЦК УСРС прийняла спадщину на ? частку домоволодіння його дружина ОСОБА_6 яка постійно проживала з померлим на день його смерті та вступила в управління та володіння спадковим майном з дня його смерті, але нотаріально спадщину не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 (? частка успадкована нею після смерті чоловіка, та ? частка, її власна частка в майні колгоспного двору), та на інше майно.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла її донька ОСОБА_2 подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

При житті ОСОБА_6 не оформила та не зареєструвала право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане господарство.

Просить суд визнати за ОСОБА_2, право власності на житловий будинок літер «А» - 1952 року будівництва, літньої кухні літер «Б», сараїв літер «В», «Г», вбиральні літер «Д», погребу з шийкою літер «Пг.вх», колодязя №1, огорожі №2,3 по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В підготовчому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просять суд його задовольнити.

Представник сільради в підготовчому засіданні не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наданими позивачем доказами судом встановлено, що відповідно до довідки № 659 видана Жилівською сільською радою Новоселицького району домогосподарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були двоє осіб: голова двору-ОСОБА_5, 1929 року народження та його дружина- ОСОБА_6.

Відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР на час виникнення правовідносин вказане господарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Враховуючи наведене слід вважати, що кожному з співвласників колгоспного двору належало по 1/2 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане 14 вересня 1998 року за актовим записом № 12.

Після його смерті спадщина відкрилася на 1/2 частину домогосподарства.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 являється його дружина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частку домогосподарства спадкоємець за законом першої черги: його дружина ОСОБА_6 так як на день смерті спадкодавця була зареєстрована та постійно проживала в одному господарстві, а отже вступила в управління та володіння спадковим майном померлого з дня його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис № 06 виконавчим комітетом Жилівської сільської ради Новоселицького району.

Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1.

При своєму житті ОСОБА_6 заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 була її донька ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На момент смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала одна, що підтверджується довідкою Жилівської сільської ради № 654.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі спадкової справи №568/2016 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 судом встановлено, що заяву про прийняття спадщини подано її донькою ОСОБА_2, та постановою нотаріуса від 29 листопада 2017 року відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірне господарство.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що вказане господарство зареєстровано органом місцевого самоврядування, позивачка своєчасно прийняло спадщину, суд вважає, що є всі правові підстави для визнання за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літер «А» - 1952 року будівництва, літньої кухні літер «Б», сараїв літер «В», «Г», вбиральні літер «Д», погребу з шийкою літер «Пг.вх», колодязя №1, огорожі №2,3 по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273,354 ЦПК України, ст.ст. 120-123, 524, 534, 548, 549 ЦК УРСР суд та на підставі ст.ст. 1223, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літер «А» - 1952 року будівництва, літньої кухні літер «Б», сараїв літер «В», «Г», вбиральні літер «Д», погребу з шийкою літер «Пг.вх», колодязя №1, огорожі №2,3 по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 30-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.