Справа №442/8545/17
Провадження №2/442/509/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу № 442/8545/17 провадження 2/442/509/2018 за позовом ОСОБА_2 до Волощанської сільської ради Дрогобицького району про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити, що ідеальні частки усіх співвласників будинку № 4 по вул. Молодіжна с. Волоща Дрогобицького району Львівської області - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, а також нині покійної ОСОБА_6 , яка померла 8 червня 2015 року .- становлять по 1/5 частки кожного та визнати за нею - ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_6 , яка померла 8-червня 2015 року, на 1/5 ідеальну частку у будинку № 4 по вул. Молодіжна с. Волоща Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 108,1 кв м.

В обґрунтування позову покликається на те, що після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на частку в житловому будинку № 4 по вул. Молодіжна в с. Волоща Дрогобицького району Львівської області, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом ( інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини). Позивачка звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки частки за кожним із співвласників вказаного будинку не було визначено, та роз'яснив необхідність звернутися до суду для вирішення зазначеного питання.

В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, подали суду заяву, в якій просять справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з положеннями ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на будинок № 4 по вул. Молодіжна в с. Волоща Дрогобицького району Львівської області , такий належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а/с 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії СГ № 374957 ОСОБА_6 померла 08 червня 2015 року (а/с 7) та до дня своєї смерті проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_3, ОСОБА_9 (змінила прізвище з ОСОБА_4 згідно копії свідоцтва про одруження а/с 15), ОСОБА_2 (змінила прізвище з ОСОБА_4 згідно копії свідоцтва про одруження), ОСОБА_4А,, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_13, що стверджується довідкою Волощанської сільської ради № 860 від 19.10.2015 року про таке (а/с 8).

За життя ОСОБА_6 на праві спільної власності належала частка у спірному будинку, однак така не була виділена, після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є чоловік померлої ОСОБА_3 та син померлої ОСОБА_8. Однак останні відмовилися від отримання належної їм частки спадщини після смерті ОСОБА_6 про що свідчать заяви останніх (а/с 14).

Позивачка зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином суд вважає доведеним факт, що позивачка прийняла спадщину після смерті матері на частку в житловому будинку, однак право власності на нього зареєстроване не було через відсутність правовстановлюючого документу на дане майно, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Таким чином, оскільки встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, але з наведених вище причин не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,ст.ст. 11, 15, 16, 182, 392, 1296, 1297 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити, що ідеальні частки померлої ОСОБА_6, яка померла 8червня 2015 року, як і частка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в будинку № 4 по вул. Молодіжна с. Волоща Дрогобицького району Львівської області є рівними та становлять кожному по 1/5 частки зазначеного будинку.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6 , яка померла 8 червня 2015 року, на 1/5 ідеальну частку у будинку № 4 по вул. Молодіжна с. Волоща Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 108, 1 кв м.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нагірна О.Б.