Провадження №2/369/865/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Пінкевич Н.С.

при секретарі: Водала А.Ю.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "ОСОБА_2 МКБ" та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання недійсним та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ПАТ "ОСОБА_2 МКБ" та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання недійсним та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, в якому просить визнати недійсною та скасувати Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20.09.2017 року (ВП № 33393194), а також визнати недійсним та скасувати Акт головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 20.09.2017 року (ВП № 33393194).

Позовна заява обґрунтована порушенням норм Цивільного кодексу України та ЗУ «Про іпотеку» при проведенні прилюдних торгів та під час переходу прав власності на спірне майно.

Також до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить в якості забезпечення позову: накласти арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за АТ «ОСОБА_2 МКБ», а саме: на незавершений будівництвом житловий будинок № 46 (гот. 96 %) літ. А, лазня літ. Б, стінка № 1, 2, огорожа № 3, 4, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісники, вул. Виноградна, 46; на земельну ділянку, площею 0, 1915 га., К/Н :01:004:0080, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісники, вул. Виноградна, 46.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що відповідачем може бути відчужене, реалізоване, передане в заставу чи в інший спосіб використане дане нерухоме майно під час розгляду справи у суді.

В заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідачем можуть бути вчинені дії спрямовані на відчуження вказаного майна, зокрема вже після відкриття провадження по даній справі відповідачем було зареєстровано право власності на спірне майно.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що предметом спору є фактично нерухоме майно, а відповідачем можуть бути вчинені дії спрямовані на відчуження майна, з приводу якого виник спір.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що відчуження спірного майна на користь третіх осіб може порушити права позивача.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Таким чином, суд погоджується, що в спірних відносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі.

Дослідивши обставини справи, суд доходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 задовольнити, в якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстроване за АТ «ОСОБА_2 МКБ», а саме:

-на незавершений будівництвом житловий будинок № 46 (гот. 96 %) літ. А, лазня літ. Б, стінка № 1, 2, огорожа № 3, 4, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісники, вул. Виноградна, 46;

-на земельну ділянку, площею 0, 1915 га., К/Н :01:004:0080, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісники, вул. Виноградна, 46.

Ухвала підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Апеляційного суду Київської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Н.С. Пінкевич