Справа № 522/2694/15-ц
Провадження №2/522/4709/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договорів іпотеки та поруки недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 про визнання недійсними Іпотечного договору від 29 травня 2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1782 та Договору поруки №06-09/1289 від 29 травня 2008 року, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з підстав того, що укладені договори не відповідали на момент їх укладення внутрішній волі Позивачів.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 29 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір кредиту №2008/693-01/44 відповідно до умов якого Позичальник отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості та сплатності в сумі 25 000,00 (двадцять пять тисяч 00 центів) доларів США. В забезпечення виконання умов зазначеного договору кредиту, у той же день 29 травня 2008 року, були укладені договори, що є предметом розгляду справи.

У своєму позові, позивачі стверджують, що отримані кошти від ПАТ «Укрсоцбанк», позичальник за договором ОСОБА_3 мав отримати на сімейні потреби, однак замість цього витратив грошові кошти на придбання дачного будинку, що знаходиться за адресою: с.Бурлача Балка, вул.Чорноморська буд.2, ділянка №2, причал 423, та здійсненням державної реєстрації на майно за своєю матірю ОСОБА_5

Отже на думку позивачів, кредитні кошти ОСОБА_3 отримав не на сімейні потреби, а на власні особисті потреби, чим ввів позивачів в оману стосовно цільового призначення отриманих від ПАТ «Укрсоцбанк» коштів.

Позивачі у судове засідання зявились, надали до суду заяву, в якій повідомили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглянути справу без фіксації технічними засобами.

Представник відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, проти задоволення позову заперечував під час розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки до суду не повідомив, під час розгляду справи зазначав, що позовні вимоги не обґрунтовані, крім того зазначав, що відповідачі порушили строки позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав та просив застосувати наслідки пропуску позовної давності до вимог позивачів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає за доцільне в задоволені позовних вимог відмовити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір кредиту №2008/693-01/44 відповідно до умов якого Позичальник отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості та сплатності в сумі 25 000,00 (двадцять пять тисяч 00 центів) доларів США.

Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на наступні цілі: споживчі потреби.

В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, 29 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений Іпотечний договір посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1782.

Відповідно умов договору, ОСОБА_1 передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобовязання нерухоме майно: машино-місце №110, загальною площею 16,9 кв.м та машино місце №111, загальною площею 16,9 кв.м, що знаходяться за адресою м.Одеса, вул.Тополина, буд. 10А.

Крім того, 29.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений Договір поруки №06-09/1289.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України взаємні права та обовязки виникають на підставі договорів.

За загальним правилом, встановленим ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з частинами 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з частиною першою ст. 638 та частиною першою ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Отже, виходячи із наведених приписів, позивачі, звертаючись до суду позовом та вимагаючи визнати недійсними укладені договори, зобовязані довести суду, яким чином оспорювані ними правочини порушили їх права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оглядаючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що стороною позивачів не доведений факт витрати отриманих кредитних коштів ОСОБА_3 на будь які потреби, оскільки у матеріалах справи відсутні докази придбання відповідачем дачного будинку, що знаходиться за адресою: с.Бурлача Балка, вул.Чорноморська буд.2, ділянка №2, причал 423.

Крім того, до суду не надані фактичні докази щодо введення позивачів в оману з боку ОСОБА_3, сам факт розірвання 18.06.2009 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підтверджує будь-які наміри відповідача введення в оману сторін оскаржуваних правочинів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід відмовити у звязку із недоведеністю позиції позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договорів іпотеки та поруки недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

28.02.18