Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 726/778/16-ц

провадження № 61-2406св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 01 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Височанської Н. К., Кулянди М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Садгірського районного суду міста Чернівців від 15 квітня 2009 року за ОСОБА_1 визнано право приватної спільної часткової власності на 1/4 будинковолодіння АДРЕСА_1 як спадкове майно після смерті матері позивача. Цим же рішенням визнано право приватної спільної часткової власності на 1/4 будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та 1/2 - за ОСОБА_3

11 грудня 2009 року ОСОБА_4 набув права спільної часткової власності на 1/4 будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 26 листопада 2009 року.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2012 року виділено ОСОБА_4 в будинковолодінні АДРЕСА_1 такі приміщення: частину коридору 1-1 площею 13,8 кв. м; кімнату 1-2 площею 33,0 кв. м; кімнату 1-6 площею 15,7 кв. м; частину коридору 1-7 площею 6,1 кв. м; кімнату 1-8 площею 32,4 кв. м; санвузол 1-11 площею 8,3 кв. м; кухню 1-12 площею 15,3 кв. м; веранду 1-13 площею 12,6 кв. м; гараж І площею 44,8 кв. м; майстерню II площею 10,0 кв. м; частину коридору V площею 10,2 кв. м; сауну VI площею 20,0 кв. м, що становить 54,2 % будинковолодіння.

Зобов'язано ОСОБА_4 розробити і погодити проектну документацію на перебудову житлового будинку АДРЕСА_1 та виконати будівельні роботи, необхідні для виділу (відокремлення) 54,2 частки цього будинковолодіння.

Припинено право спільної часткової власності на цю частину будинку.

У спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 залишено такі приміщення: частину коридору 1-а площею 12,5 кв. м; кімнату 1-3 площею 38,0 кв. м; кухню 1-4 площею 12,9 кв. м; санвузол 1-5 площею 8,4 кв. м; частину коридору 1-7 (7а) площею 12,0 кв. м; кімнату 1-9 площею 37,1 кв. м; кімнату 1-10 площею 12,5 кв. м; коридор IV площею 6,2 кв. м; частину коридору V-a площею 11,4 кв. м; комору VII площею 8,0 кв. м; комору VIII площею 13,6 кв. м; комору III площею 4,4 кв. м, що складає 45,8 % будинку.

Зазначав, що між позивачем та відповідачем як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна.

Сторони не можуть досягти угоди про спосіб виділення в натурі частки із спільного сумісного володіння.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд: виділити йому належну на праві спільної часткової власності 1/4 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1

- визнати за ним право власності на такі приміщення: інвентаризаційна літера «1-3» - кімната площею 38 кв. м вартістю 170 384 гривень, інвентаризаційна літера «1-9» - кімната площею 37,1 кв. м вартістю 166 350 гривень, інвентаризаційна літера «ІІІ» - комора площею 4,4 кв. м вартістю 12 237 гривень, інвентаризаційна літера «IV» - коридор площею 6,2 кв. м вартістю 17 242 гривень, всього площа зазначених приміщень складає 85,7 кв. м вартістю 366 213 гривень;

- виділити ОСОБА_5 у власність такі приміщення житлового будинку АДРЕСА_1: інвентаризаційна літера «1а» - коридор площею 12,5 кв. м вартістю 56 047 гривень, інвентаризаційна літера «1-4» - комора площею 12,9 кв. м, вартістю 57 841 гривень, приміщення інвентаризаційна літера «1-5»- санвузол площею 8,4 кв. м, вартістю 37 665 гривень, приміщення «7а» - коридор площею 12 кв. м, вартістю 53 805 гривень, приміщення інвентаризаційна літера «1-10» - кімната площею 12,5 кв. м, вартістю 56 047 гривень, приміщення інвентаризаційна літера «Va» - коридор площею 11,4 кв. м., вартістю 31 704 гривень, приміщення інвентаризаційна літера «VII» - комора площею 8 кв. м, вартістю 22 249 гривень, приміщення інвентаризаційна літера «VIII» - комора площею 13,6 кв. м вартістю 37 823 гривень, а всього площа зазначених приміщень становить 91,3 кв. м, вартістю 353 181 гривень;

- припинити право спільної часткової власності на приміщення житлового будинку АДРЕСА_1;

- стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 2 143 гривень 13 копійок.

20 липня 2016 року рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці позов ОСОБА_1 задоволено.

Виділено ОСОБА_1 належну на праві спільної часткової власності 1/4 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення: кімнату «1-3» площею 38 кв. м, вартість 170 384 гривень, кімнату «1-9», площею 37,1 кв. м, вартістю 166 350 гривень, комору «ІІІ» площею 4,4 кв. м, вартістю 12 237 гривень, коридор «IV», площею 6,2 кв. м, вартістю 17 242 гривень, всього приміщень на загальну площу 85,7 кв. м, загальною вартістю 366 213 гривень.

Виділено відповідачу ОСОБА_5 у власність в житловому будинку АДРЕСА_1 такі приміщення: коридор «1а» площею 12,5 кв. м, вартістю 56 047 гривень, кухню «1-4» площею 12,9 кв. м, вартістю 57 841 гривень, санвузол «1-5» площею 8,4 кв. м, вартістю 37 665 гривень, коридор «7а» площею 12 кв. м вартістю 53 805 гривень, кімнату «1-10» площею 12,5 кв. м вартістю 56 047 гривень, коридор «Va», площею 11,4 кв. м, вартістю 31 704 гривень, комору «VII», площею 8 кв. м вартістю 22 249 гривень, комору «VIII», площею 13,6 кв. м вартістю 37 823 гривень, всього приміщень площею 91,3 кв. м, вартістю 353 181 гривень.

Припинено право спільної часткової власності на приміщення житлового будинку АДРЕСА_1

Стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 2 143 гривень 13 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач має право на виділ своєї частки з майна, що є у спільній частковій власності, з підстав, передбачених статтями 364, 367 ЦК України.

01 вересня 2016 року рішенням апеляційного суду Чернівецької області рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 20 липня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4 028 грн 34 коп. у рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивне тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1, ОСОБА_5 зареєстрували своє право спільної часткової власності на квартиру у спірному будинку на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2012 року. Крім того, суду не надано доказів можливості улаштування в переобладнаних приміщеннях інженерних комунікацій, зокрема, мереж газо-, електропостачання, водопостачання та водовідведення з додержанням відповідних норм і правил за погодженням компетентних органів, зокрема відсутні відповідні проекти, розроблені спеціалізованими організаціями.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення районного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційний суд, встановивши, що він є власником 1/4 ідеальної частки спірного житлового будинку, відмовив йому у виділі належного йому нерухомого майна, чим усупереч положенням статті 41 Конституції України, позбавив його права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю у межах належної йому частки.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_1 був власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 червня 2009 року № 23105242 (а.с.9).

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2012 року виділено ОСОБА_4 в будинковолодінні АДРЕСА_1, такі приміщення: частину коридору 1-1 площею 13,8 кв. м; кімнату 1-2 площею 33,0 кв. м; кімнату 1-6 - 15,7 кв. м; частину коридору 1-7 - 6,1 кв. м; кімнату 1-8 - 32,4 кв. м; санвузол 1-11 - 8,3 кв. м; кухню 1-12 - 15,3 кв. м; веранду 1-13 - 12,6 кв. м; гараж I - 44,8 кв. м; майстерню II - 10,0 кв. м; частину коридору V -10,2 кв. м; сауну VI --20,0 кв. м, що становить 54, 2 % будинку вартістю 442 870 гривень.

Припинено право спільної часткової власності на цю частину будинку.

У спільній частковій власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку залишено такі приміщення: частину коридору 1-а площею 12,5 кв. м; кімнату 1-3 - 38,0 кв. м; кухню 1-4 - 12,9 кв. м; санвузол 1-5 - 8,4 кв. м; частину коридору 1-7 (7а) - 12,0 кв. м; кімнату 1-9 - 37,1 кв. м; кімнату 1-10 - 12,5 кв. м.; коридор IV - 6,2 кв. м; частину коридору V-а - 11,4 кв. м; комору VII - 8,0 кв. м; комору VIII - 13,6 кв. м; комору III - 4,4 кв. м, що становить 45,8 % будинку вартістю 374 130 гривень.

Зобов'язано ОСОБА_4 сплатити ОСОБА_1, ОСОБА_3 по 17 185 грн кожному за різницю в частках.

Зобов'язано ОСОБА_4 розробити і погодити проектну документацію на перебудову житлового будинку та виконати будівельні роботи, необхідні для виділу (відокремлення) 54,2 частку будинку (а. с.16-22).

Таким чином, за рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2012 року проведено виділ ОСОБА_4 у натурі 1/2 ідеальної частки вищевказаного будинку, в результаті чого утворились два нові об'єкти нерухомого майна (ізольовані приміщення в житловому будинку (квартири)), частка яких в будинку складає 54,2 % та 45,8 %. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після виділу стали співвласниками певних ізольованих приміщень в будинку (квартири), що становить 45,8 % будинку.

Таким чином, з урахуванням зазначеного ОСОБА_1 та ОСОБА_5, після виділу в натурі частки ОСОБА_4 перестали бути співвласниками будинку в цілому по 1/4 ідеальної частки кожен, однак набули права спільної часткової власності на певні ізольовані приміщення в будинку (квартирі), що становить 45,8 % будинку. Відповідно, у них змінились частки як щодо будинку в цілому, так і щодо один до одного як співвласників. За зменшення частки отримали грошові компенсації.

Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували своє право спільної часткової власності відповідно до змінених рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 липня 2012 року часток на житловий будинок АДРЕСА_1 і на час розгляду справи власниками по 1/4 частині вказаного житлового будинку.

Крім того, частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно до його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 30 листопада 2015 року судовим експертом ОСОБА_8 запропоновано два варіанти виділу в натурі 1/4 частки житлового будинку, який розташований на АДРЕСА_1 з урахуванням того, що рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці 1/2 частина будинку була виділена у натурі співвласнику будинку за умови виконання ряду будівельно-монтажних робіт. Перед початком будівельних робіт було запропоновано розробити та погодити проектну документацію (а. с. 35 ).

Таким чином, за встановлених судом обставин у справі вимоги позивача про виділ із спільної часткової власності 1/4 частки житлового будинку, який розташований на АДРЕСА_1 необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після виділу стали співвласниками певних ізольованих приміщень в будинку (квартирі), що становить 45,8 % будинку, а не власниками 1/4 частки житлового будинку кожний, як зазначає позивач.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду, висновків апеляційного суду не спростовують.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило