Справа № 199/5518/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11.01.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У серпні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Іжевська 167 у м. Дніпрі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію №32183964 від 25.11.2011 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93180230 від 28.07.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 доводиться позивачу онучкою, яка зареєстрована в зазначеному вище домоволодінні, проте з 2010 року у домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею будинку не користується.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилою площею житлового будинку 167 по вул. Іжевська в м. Дніпрі та зняти її з реєстраційного обліку.

Не погодившись з позовними вимогами, ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, про визнання права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням.

В обгрунтування зустрічної позовної заяви зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Іжевська 167 у м. Дніпрі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію №32183964 від 25.11.2011 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93180230 від 28.07.2017 року.

ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_1

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_1

В 2007 році ОСОБА_1 почав спільно проживати з новою жінкою ОСОБА_4.

В 2008 році між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були укладені усні домовленості відповідно до яких, ОСОБА_2 вселяється в приміщення за адресою: вул. Іжевська 167 в м. Дніпрі, а ОСОБА_3 в свою чергу передає ОСОБА_4 та ОСОБА_1 грошові кошти для купівлі квартири в м. Перещепино. На підтвердження такої угоди, ОСОБА_3 сплатила грошові кошти за квартиру в м. Перещепино та отримала від владсника цієї квартири розписку, проте що грошові кошти були передані.

17 жовтня 2008 року ОСОБА_1 було складено заповіт, відповідно до якого належне майно, рухоме чи нерухоме та усі майнові та немайнові права у випадку смерті переходять до ОСОБА_3

В свою чергу, 27.12.2008 року ОСОБА_4 також склала заповіт, за яким заповідала половину свого майна ОСОБА_3

ОСОБА_2 зазначає, що 13 березня 2009 року вона вселилася до спірного домоволодіння і стала в ньому проживати, вести спільне господарство, оплачувати комунальні послуги та здійснювати поточний ремонт за свої кошти, а ОСОБА_5 за рахунок своїх грошових коштів та коштів ОСОБА_3 отримала у власність квартиру в м. Перещепине та разом з ОСОБА_1 почали в ній проживати.

Після двох років проживання на новій квартирі в м. Перещепино, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повернулися в домоволодіння та примусово виселили ОСОБА_2 з домоволодіння. З цього часу ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні домоволодінням.

Враховуючи викладене ОСОБА_2 просить визнати за нею право користування житловою площею домоволодіння та усунути перешкоди у користуванні домоволодінням.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викледених в позовних вимогах та просили задовольнити. Зустрічний позов не визнали, в його задоволені просили відмовити.

Відповідач в судове засідання не зявилася її представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнав, надав до суду свої заперечення, в задоволені первісного позову просив відмовити. Зустрічний позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в зустрічному позові та наполягав на його задоволені.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Іжевська 167 у м. Дніпрі, що підтверджується витягом про державну реєстрацію №32183964 від 25.11.2011 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93180230 від 28.07.2017 року.

В домоволодіння зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка доводиться позивачу онукою, проте з 2010 року в домоволодінні не проживає, житловою площею не користується, за комунальні послуги не сплачує, що підтверджується показами свідків, а також довідкою голови квартального комітету від 02.07.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так, як відповідач з 2010 року не проживає в житловому будинку № 167 по вул. Іжевська в м. Дніпрі, суд вважає її такою, що втратила право користування жилою площею цього будинку, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 16 ЦК України встановлено. що способами захисту цивільних прав та обовязків можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Доказів про те, що ОСОБА_1 будь-яким чином створює перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням спірного домоволодіння, суду надано не було. Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не користується домоволодінням з 2010 року, тобто більше семи років та жодного доказу стосовно звернення до органів поліції або до суду за захистом свої прав відносно того, що її примусово виселили з домоволодіння, не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є не обгрунтовуваними та безпідставними, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1. виданий Дніпропетровським РВ ДМУ України в Дніпропетровській області 12.11.2008 року, ІПН: НОМЕР_2, м. Дніпро, вул. Іжевська, 167) такою, що втратила право користування жилою площею будинку № 167 по вул.. Іжевська в м. Дніпро .

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) на користь держави судовий збір у розмірі 640, 0 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя О.Г.Скрипник