Справа № 202/6991/17
Провадження № 2/202/471/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1. У вищезазначеному будинку зареєстрований але фактично не проживає ОСОБА_2, який є сином позивача. Відповідач у добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації та не сплачує комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб, тим самим чинить перешкоди в користуванні права власності позивача. Посилаючись на ст.ст.317,319,321,391,405 ЦК України просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком №135 по вул.Василя Макухи в м.Дніпрі та зняти останнього з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань та заяв через канцелярію суду не надавав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 квітня 1998 року.

Згідно довідки №6257, виданої департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11серпня 2017 року у будинку АДРЕСА_1 з 18 червня 2012 року зареєстрований ОСОБА_2

ОСОБА_2 є сином позивача, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, був зареєстрований у вищезазначений будинок як член сім'ї власника.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Права власника житлового будинку, квартири визначені також ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до акту про фактично проживаючих особах у житловому будинку від 11 вересня 2017 року, затвердженого головою квартального комітету, ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1, але не живе за вказаною адресою з 2012 року.

Враховуючі те, що відповідач, з 2012 року не проживає у вищезазначеному будинку, добровільно не бажає знятися з реєстрації у домоволодінні, суд приходить висновку що відповідач, відповідно до вимог ст.405 ЦК України, вважається таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.В.Волошин