АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Кулікової С.В. (суддя-доповідач)

суддів: Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

Справа № 754/15989/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/706/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кулікова С.В.

встановила:

у грудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми 28 980 грн. 02 коп., з яких: 12 176 грн. 66 коп. майнові збитки, 15 000 грн. моральна шкода, 560 грн. оплата послуг судового експерта, 10 грн. комісія банку, 96 грн. 97 коп. вартість відправлення телеграми, судовий збір за подання позову майнового характеру 551 грн. 21 коп., судовий збір за подання позову немайнового характеру 551 грн. 21 коп. та 34 грн. комісія банку.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначала, що 30 листопада 2014 року її мати ОСОБА_3, керуючи автомобілем Хюндай і 10, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить їй на праві приватної власності, заїхала на автомийку, яка розташована на проспекті Московському, 23 у м. Києві з метою миття даного автомобіля. В автомобілі разом з ОСОБА_3 знаходився її малолітній син ОСОБА_6, 2009 року народження, який сидів на задньому сидінні.

Підприємницьку діяльність на автомийці здійснює відповідач ФОП ОСОБА_1 Мийка стаціонарна автоматична. ОСОБА_3 заїхала та розмістила машину на вказаному працівником мийки місці, заглушила мотор, тобто виконала всі необхідні дії.

Під час мийки на автомобіль впала балка мийки, внаслідок чого було розбито заднє скло та кришка багажника.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 14 грудня 2014 року №812-1, складеного ТОВ «Бюмекс», автомобілю завдано майнові збитки в розмірі 12 176 грн. 66 коп.

На її неодноразові звернення відповідач не реагує, у добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду.

Позивач стверджувала, що крім майнової шкоди їй також спричинено і моральну шкоду, внаслідок даної події вона була змушена звертатись за консультацією до лікарів, оскільки ОСОБА_6 злякався, коли заднє скло фактично впало на нього, тривалий час він згадував цю подію, нервувався та плакав. ОСОБА_3 є людиною похилого віку, пенсіонеркою, внаслідок даної ситуації отримала величезний стрес, довгий час переймалась долею онука, ОСОБА_6

Також, неможливість повноцінно використовувати свій автомобіль призвела до необхідності пересуватися більш повільним та менш комфортним громадським транспортом, що привело до зміни стилю, ритму, способу життя та порушення зв'язків із оточуючими людьми, адже її мати ОСОБА_3, яка за своїм віком потребує додаткової уваги та допомоги, проживає на околиці міста.

Розмір моральної шкоди позивач оцінила у 15 000 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 12 176 грн. 66 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження в розмірі 560 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 1102 грн. 42 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 8 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

У поданій апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач посилається на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх фактичних обставин справи та неналежну оцінку наданих суду доказів, оскільки на підтвердження його вини позивачем надано лише товарний чек про надання послуг з миття автомобіля, на якому зазначена дата, номенклатура послуги та її вартість, штамп із реєстраційними даними та підпис невстановленої особи, інших доказів у матеріалах справи немає, а відтак рішення ґрунтується лише на припущеннях.

Також відповідач ставить під сумнів розмір заявлених позивачем фактичних (реальних) збитків, який збільшився майже вдвічі між розміром вказаним у висновку Ст. ДІМ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві від 2 грудня 2014 року та після проведеної експертизи. Крім того, суд першої інстанції не намагався перевірити факт наявності КАСКО страхування пошкодженого автомобіля.

За вказаних обставин, відповідач вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи ОСОБА_3 (а.с. 138) в судове засідання не з'явилась, клопотання про перенесення судового розгляду не подала, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у відсутність третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_8, який підтримав апеляційну скаргу, позивача, яка просила залишити заочне рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу відповідача такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивачу ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить автомобіль Хюндай і 10, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно висновку № 812-1 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 грудня 2014 року, вартість якого становить 560 грн., розмір матеріального збитку, завданого позивачу складає 12 176 грн. 66 коп. (а.с.15 - 21).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів спричинення матеріальної шкоди позивачу не з його вини та не спростував доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, тому суд визначив встановленою вину відповідача в пошкодженні майна позивача, що також стало підставою для стягнення моральної шкоди, яка полягає в хвилюваннях, пов'язаних з пошкодженням майна та зміною звичайного способу життя позивача та її рідних

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Відповідно частини 2 зазначеної норми ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд першої інстанції вказаних норм матеріального права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України при розгляді даного спору не врахував, у порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи, не прийняв до уваги, що позивачем не надано доказів про пошкодження належного їй автотранспортного засобу у конкретному місці їх спричинення та відповідним суб'єктом.

Так, згідно наявної в матеріалах справи копії висновку Ст. ДІМ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_9, затвердженого Начальником ВДІМ Оболонського РУ ОСОБА_10, 30 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Вказаний висновок містить обставини, вказані зі слів ОСОБА_11, при цьому даних у підтвердження завдання шкоди автомобілю ОСОБА_2 відповідачем, або на території, на якій ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, у даному висновку не зазначено (а.с. 11).

За таких обставин доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем було заявлено про причетність ФОП ОСОБА_1 до пошкодження її автомобіля, проте доказу на підтвердження завдання саме ним майнової шкоди не надано, а відтак, суд першої інстанції не мав правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів завданої позивачу шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підставі викладеного та з урахуванням, що позивачем не доведено наявність вини ФОП ОСОБА_1 у порушення її прав та заподіяння їй шкоди, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 3 жовтня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді: