Справа № 739/20/18
Провадження № 2/739/95/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, які належали його батьку ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем свого батька, який помер 22 червня 2014 року. За життя останній набув право власності на земельні ділянки, розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 2,2508 гектари з кадастровим номером :04:000:0176, площею 0,9774 гектари з кадастровим номером :04:000:0476, площею 0,3222 гектари з кадастровим номером :04:000:0674 та площею 0,2914 гектари з кадастровим номером :04:000:1176. Право власності на вказані земельні ділянки посвідчувалося державним актом, однак на даний час зберігся лише його архівний екземпляр, при цьому оригінал державного акту був втрачений, про що зроблено оголошення у засобі масової інформації. Відповідно на даний час він не має змоги оформити право власності на вказані земельні ділянки, отримані у спадщину після свого батька ОСОБА_2

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову повністю.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та відповідно для його задоволення у звязку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, 22 червня 2014 року в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер ОСОБА_3 (а.с. 7).

Ще за життя останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №056278 від 22 жовтня 2004 року, яким було посвідчено його право власності на земельні ділянки площею 2,2508 гектари з кадастровим номером :04:000:0176, площею 0,9774 гектари з кадастровим номером :04:000:0476, площею 0,3222 гектари з кадастровим номером :04:000:0674 та площею 0,2914 гектари з кадастровим номером :04:000:1176, що підтверджується наявною в матеріалах справи архівною копією вказаного державного акту (а.с. 13). Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 19 січня 2018 року (а.с. 23).

Позивач є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8-9). Він належним чином прийняв спадщину свого батька, подавши відповідну заяву та є єдиним його спадкоємцем, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 27 грудня 2017 року (а.с. 10).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Отже, після смерті ОСОБА_2 всі належні йому права та обовязки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до його єдиного спадкоємця за законом, яким є позивач. Водночас останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2, а саме на належні йому земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них (а.с. 11).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 2,2508 гектари з кадастровим номером :04:000:0176, площею 0,9774 гектари з кадастровим номером :04:000:0476, площею 0,3222 гектари з кадастровим номером :04:000:0674 та площею 0,2914 гектари з кадастровим номером :04:000:1176, які належали ОСОБА_2 і право власності останнього на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН №056278 від 22 жовтня 2004 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у звязку з цим для задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269, 1269 Цивільного кодексу України, статтями статтями 76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянкиплощею 2,2508 гектари з кадастровим номером :04:000:0176, площею 0,9774 гектари з кадастровим номером :04:000:0476, площею 0,3222 гектари з кадастровим номером :04:000:0674 та площею 0,2914 гектари з кадастровим номером :04:000:1176, розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (, місцезнаходження: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Лісконоги, вул. Центральна, 57), які належали ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №056278 від 22 жовтня 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Чепурко