Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2018 Справа №607/14101/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Сливки Л.М.

за участі секретаря Зарічної О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 червня 2011 року. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 лютого 2013 року із відповідача в її користь стягнені аліменти на ОСОБА_4, в розмірі 400 гривень, щомісячно. Однак, на даний час, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку значно зріс, тому розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання сина, оскільки вона постійно несе витрати на лікування, навчання та утримання дитини , її доходи не є високими. За таких обставин просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 27 лютого 2013 року та стягувати із відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина , відповіднодо зменшених позовних вимог , в розмірі 1000 гривень , щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити , стягувати із відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, в розмірі 1000 гривень , щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1000 гривень, щомісячно, в користь позивача, на неповнолітнього сина ОСОБА_3 визнає у повному обсязі .

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке:

Судом установлено, що сторони з 14 лютого 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно із рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2011 року.

Від шлюбу сторін 18 лютого 2010 року народився син ОСОБА_4, що стверджується актовим записом №442 від 26 лютого 2010 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2013 року у цивільній справі № 607/832/13-ц стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягненням дитиною повноліття.

Згідно із Довідкою №3506 виданою 07 листопада 2017 року Дочірнім підприємством «Люкс-Житло» м. Тернополя - позивач разом із сином сторін зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Довідки, виданої 09 листопада 2011 року директором Тернопільської спеціалізованої загальноосвітньої школи І ступеня повного дня з поглибленим вивченням основ економіки Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_4 дійсно навчається у 2-Г класі вказаного навчального закладу, оплата за харчування становить 30 гривень на один день ; учень відвідує учень гуртки , оплата за які становить 200 гривень на місяць. Оплату здійснює мати ОСОБА_3 - ОСОБА_1.

Як убачається із Довідки про доходи ,виданої 27 листопада 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕЮС» відповідач ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту, загальна сума його доходу за період з квітня по жовтень 2017 року становить 25189,47 гривень, а без урахування аліментів 20655,37 гривень .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно викладених у позові обставин, причиною звернення позивачки до суду із вказаним позовом є те, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача, зокрема 400 гривень щомісячно , є недостатнім для належного утримання неповнолітнього сина .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року констатовано, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із вимогами ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 лютого 2013 року розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін на даний час є незначним, недостатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зміни розміру аліментів, стягуваних згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2013 року та стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку , щомісячно , до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. ст. 133,141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення понесені нею витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 206, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 (одна тисяча ) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку , щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити з дня набрання чинності рішення суду стягнення аліментів із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень , щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2013 року, а також виконавчого листа № 607/832/13, виданого на його виконання, відкликавши виконавчий лист з виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 640 гривень судового збору сплаченого в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_5