Справа № 201/4817/17
Провадження № 2/201/349/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м.Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комекс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

31.03.2017р. ТОВ «Комекс» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 04.04.2017р. позовну заяву ТОВ «Комекс» було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. (а.с. № 32). Після усунення позивачем недоліків в позовній заяві, ухвалою суду від 10.05.2017р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.№ 37).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що у рішенням виконкому ДМР №1812 від 14.06.2007р. ТОВ «Комекс» було передано на баланс і обслуговування житловий будинок (секції 3,4) по вул. Бригадній, 11. Відповідно до рішення виконкому ДМР 18.06.2007р. №1908 фізичним особам було вирішено оформити права приватної власності на належні їм приміщення, з видачею свідоцтв. Відповідачка ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на квартиру №12 в житловому будинку по вул. Бригадній 11 у м.Дніпропетровську, а також відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2008р. відповідачка придбала в житловому комплексі пакувальне місце№19. Крім того, відповідачкою було укладено з позивачем договір комісії №3/12 від 01.01.2007р., з додатками та договір №19-В на обслуговування паркінгу від 17.09.2008р. Позивачем було укладено договори з ПАТ «Укртрансгаз», ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», ПАТ «Дніпрогаз», КПП «Дніпроводоканал», НАК «Нафтогаз» та іншими організаціями на обслуговування будинку та ТОВ «Комекс» самостійно здійснювало функції управління житловим будинком і за договорами з постачальниками комунальних послуг виступало замовником комунальних послуг для всіх власників житлових та нежитлових приміщень. Позивач зазначає, що відповідачка з березня 2012р. перестала своєчасно сплачувати комунальні послуги, в результаті чого у неї утворилася заборгованість в розмірі 45692,96 грн., розрахована позивачем за період з 01.03.2012р. по 01.09.2016р., отже відповідачка не здійснила компенсацію позивачу його витрат на обслуговування житлового будинку та прибудинкової території в розмірі 16669 грн., на водопостачання та водовідведення в розмірі 1525,48 грн, на обслуговування паркінгу в розмірі 6944грн., на постачання гарячої води в розмірі 5027,21 грн. та споживання електроенергії в розмірі 15346,54 грн., вивезення сміття в розмірі 180,73 грн., а всього на суму 45692,96 грн., які позивач просив стягнути з відповідачки, оскільки у останньої відповідно до вчинених правочинів з позивачем, виникло зобовязання по компенсації позивачу витрат по утриманню і ремонт приміщень та іншого майна та здійсненню оплати за надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території.

Представник позивача ТОВ «Комекс» в судове засідання 05.02.2018р. не зявився. 02.02.2018р. до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 21.06.2016р. - а.с. № 89) про призначення справи до розгляду за правила загального позовного провадження, зі стадії відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, в якому одночасно представник просила суд призначити підготовче судове засідання на іншу дату, оскільки не має можливості прибути до суду 05.02.2018р. у звязку перебуванням у відрядженні в іншому місті (а.с. № 87-90).

Ухвалою від 05.02.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на те, що відповідно до ст. 353 ЦПК України така ухвала не оскаржується) суд відмовив у відкладенні розгляду справи. При цьому, суд виходив з положень ч.1 ст.240 ЦПК України. Відповідно до матеріалів справи ТОВ «Комекс» має двох уповноважених представників на представництво інтересів по даній цивільній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. № 34, 89). Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що представник позивача ОСОБА_3 була ознайомлена з матеріалами справи 20.11.2017р. (а.с. № 67), а отже й з письмовими запереченнями сторони відповідачки та доданими до них документами ознайомлена 23.11.2017р. (а.с. № 68-71), належним чином повідомлена про розгляд справи призначений на 05.02.2018р. (а.с. № 86), виходячи з чого, суд приходить до висновку про відсутність поважної причини неявки в судове засідання будь кого з двох представників позивача та можливим провести розгляд справи за відсутності представників позивача.

Крім того, при прийнятті такого рішення судом прийнято до уваги те, що сторони по справі представляють фахові юристи, а також вимоги ст.ст. 158 та 210 ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ. Як вбачається з матеріалів справи, справа середньої складності знаходиться в провадженні суду взагалі з 31.03.2017р. (а.с. № 3-5), тобто майже один рік.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 23.11.2017р.- а.с. №84) в наданій суду 05.02.2018р. заяві позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі у звязку з їх необґрунтованістю з урахуванням їх письмових заперечень та розглядати справу без її участі та без застосування технічної фіксації судового процесу (а.с. № 91).

23.11.2017р. представником відповідачки суду були надані письмові заперечення на позов (а.с. № 68-71), в яких зазначено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано суду належних письмових доказів, зокрема, позивачем не надано належним чином завірених копій рішення виконкому ДМР №1812 від 14.06.2007р., договорів з постачальниками комунальних послуг, за якими позивач виступав би замовником комунальних послуг для всіх власників приміщень будинку №11 по вул. Бригадній в м. Дніпрі протягом періоду, за який позивачем нараховується заборгованість, не надано обґрунтованого розрахунку нарахувань всіх комунальних послуг, виходячи із діючих тарифів на час такого нарахування з підтвердження обґрунтованості встановлення цих тарифів. Позивачем не надано доказів, що відповідно до умов договору комісії №3/12 від 01.01.2007р. ним здійснювалося фіксування показників лічильників спожитих послуг з постачання електроенергії, тепла, вод в квартирі відповідачки й відповідно докази підписання з відповідачкою щомісяця актів про спожиті кількість послуг та їх вартість. Нарахування позивачем заборгованості з обслуговування паркінгу за період з 01.09.2014р. по 31.03.2017р. представник вважає безпідставними, оскільки договір №19-В на обслуговування паркінгу від 17.09.2008р. був укладений сторонами строком до 31.12.2008р. Крім того, представником зазначено, що з 01.04.2014р. було створено та проведено державну реєстрацію створення Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11», а отже з 01.04.2014р. управління та утримання будинку перейшло до зазначеного ОСББ. Також, представником відповідачки було заявлено вимогу про застосування судом строків позовної давності до вимог позивача, які на думку позивача належить стягнути з відповідачки з період з 31.03.2014р. по 31.03.2017р, оскільки позовну заяву до суду було подано 31.03.2017р.

При винесенні рішення суду 05.02.2018р. суд приймає до уваги, що стороною позивача вже було заявлено про докази та додані додаткові докази, ніж ті, що додавались до позовної заяви (а.с. № 48-62), представником відповідачки 23.11.2017р. надані письмові заперечення з додатками, з якими представник позивача ознайомлена у той же день (а.с. № 68-71), отже проведення підготовчого провадження за вимогами глави 3 розділу III ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017р.) не потрібно.

Підстав для винесення по справі заочного рішення суду, встановлених ч.1 ст. 280 ЦПК України не вбачається.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами письмові пояснення, як в позовній заяві, так і в запереченнях проти позову щодо предмету позову, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за відсутності сторін.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченнях сторін в сукупності з наданими письмовими доказами вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 14.06.2007р. №1812 ТОВ «Комекс» було передано на баланс і обслуговування житловий будинок по вул. Бригадній, 11 у м. Дніпропетровську (виписка з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку - а.с. № 49).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.06.2007р. №1908 вирішено оформити фізичним особам, зокрема, ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру №12 (договір №26/ДП-26 від 13.12.2005р.) з видачею свідоцтв на підставі договору про участь на паях у будівництві за адресою: вул. Бригадна,11 (секція 3,4), на підставі якого ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на квартиру №12 в житловому будинку по вул. Бригадній 11 у м. Дніпро.

Як вбачається зі змісту заперечень представника відповідачки, відповідачкою по суті не спростовуються вищевикладені обставини, тому керуючись ст.82 ЦПК України, суд вважає їх такими, що не підлягають доказуванню.

Щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ «Комекс»» про стягненням з відповідачки ОСОБА_1, заявленої позивачем суми заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно до ст.380 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

01.01.2007р. між сторонами було укладено договір комісії №3/12, за умовами якого «Комісіонер» (ТОВ «Комекс») зобовязується укладати угоди і здійснювати розрахунки за ними за рахунок «Комітента» з відповідними підприємствами по обслуговуванню житла, забезпеченню санітарного обслуговування прибудинкових територій і допоміжних приміщень будинку, технічного обслуговування елементів будинку, відповідно до умов договору, а відповідач як Комітент зобовязується компенсувати позивачу всі витрати, повязані з виконання договору. При цьому «Комісіонер» згідно до Додатку №2 до договору комісії (а.с.24) «Комісіонер» тимчасово до укладення «Комітентом» договорів з постачальниками квартири електроенергією, теплом та водопостачання за дорученням «Комітента» проводить розрахунки з постачальниками комунальних послуг згідно з лічильниками, розташованими у квартирі «Комітента», а «Комітент» зобовязаний до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок «Комісіонера» плату за спожиту кількість електроенергії, тепла та води, зафіксовану у Акті за підписами «Комітента та Комісіонера».

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону Україні «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п.5 ч.3 ст.20 на споживача покладається обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття до ст.25 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначає права та обов'язки управителя, зокрема, управитель має право: здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом; отримувати плату за виконання власних функцій; управитель зобов'язаний: дотримуватись умов договорів з учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників

Як зазначає позивач у позовній заяві, він самостійно здійснював функції управління житловим будинком і за договорами з постачальниками комунальних послуг ТОВ «Комекс» виступало замовником комунальних послуг для всіх власників житлових та нежитлових приміщень житлового будинку.

Відповідні доводи позивача суд оцінює критично, та не приймає до уваги при винесенні рішення, оскільки на підтвердження обставин, укладення між ТОВ «Комекс» та підприємствами постачальниками комунальних послуг, за якими позивач виступав би замовником комунальних послуг для всіх власників приміщень будинку №11 по вул. Бригадній в м.Дніпрі протягом періоду, за який ним нараховується заборгованість, суду не було надано належних доказів.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку нарахувань всіх комунальних послуг, виходячи із діючих тарифів на час такого нарахування з підтвердження обґрунтованості встановлення цих тарифів, доказів того, що на виконання умов договору комісії №3/12 від 01.01.2007р., ним здійснювалося фіксування показників лічильників спожитих послуг з постачання електроенергії, тепла, води в квартирі відповідачки й відповідно докази підписання з відповідачкою щомісяця актів про спожиті кількість послуг та їх вартість.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин наявності у нього правових підстав для вимоги до ОСОБА_1 про стягнення компенсації понесених ним витрат на оплату комунальних послуг.

Також суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по обслуговуванню паркінгу на підставі договору №19-В від 17.09.2008р. в розмірі 6944 грн. не підлягає задоволенню, оскільки, як посилається сам позивач, заборгованість нарахована за період з 01.03.2012р.по 01.09.2016р., при цьому згідно до п.6.1 договору №19-В він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2008р. Відомості про досягнення в подальшому між сторонами згоди про продовження строку дії договору суду надано не було, а отже, суд приходить до висновку, що з 31.12.2008р., договір припинив свою дію.

У відповідності до положень ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданих представником відповідача письмових доказів, судом встановлено, що 01.04.2014р. було створено та проведено державну реєстрацію створення Обєднання співласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» (а.с. № 72-82) та згідно Закону України «Про обєднання спільників багатоквартирного будинку» з 01.04.2014р. управління та утримання буд. №11 по вул. Бригадній в м. Дніпропетровська (нова назва м.Дніпро) перейшло до зазначеного ОСББ «Бригадна 11».

Крім того, суд зазначає, що стороною відповідача було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості, які на думку позивача належать стягненню з відповідачки з період з 31.03.2014р. по 31.03.2017р. За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача.

Разом з тим вирішуючи справу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем порушення його прав та обґрунтованості позовних вимог, а отже, при розгляді справи суд не вирішує питання про наявність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, сплачені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.(а.с.№2), не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 380 ЦК України, ст.ст. 20,25 «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017р.), суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Комекс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційний суд Дніпропетровської шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.