Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 750/1709/16-ц

провадження № 61- 1529 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), КурилоВ. П., Крата В. І., Коротуна В. М.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пятниця Сергій Миколайович,

заінтересована особа - Виконуючий обов'язки начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області ШилоТетяна Олександрівна,

заінтересована особа - Головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області Сич ІннаВолодимирівна,

заінтересована особа - ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пятниці С. М. на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Бобрової І. О., Острянського В. І., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ :

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив: - визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пятниці С. М. про результати перевірки виконавчого провадження № 10/02/36/16 від 07.07.2016;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 15.07.2016 виконуючого обов'язки начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Шило Т. О. про скасування процесуального документа № 2/750/129/13-2506/9782/2012 про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2014;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 15.07.2016 головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Сич І. В. про відновлення виконавчого провадження від 15.07.2016 з виконання виконавчого листа № 2506/9782/2012 про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку площею 0,0010 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 на праві власності, шляхом знесення нежитлових будівель ОСОБА_4 у відповідності з додатками № 1 та № 2 до Акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 11.04.2013. В обґрунтування своїх вимог посилався на такі обставини.

На виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 серпня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку, яка належить ОСОБА_8 на праві власності, шляхом знесення нежитлових будівель був виданий виконавчий лист 2506/9782/2012-2/750/129/13.

Постановою державного виконавця від 6 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40561843 з примусового виконання вказаного виконавчого листа та 24 лютого 2014 року було винесено постанову про його закінчення з підстав неможливості виконання рішення суду у зв'язку з відсутністю боржника. Указана постанова оскаржена стягувачем до суду.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року скасовано ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2014 року та відмовлено у задоволенні скарги стягувача з тих підстав, що державним виконавцем під час прийняття оскаржуваної постанови не допущено порушень закону.

7 червня 2016 року стягувач ОСОБА_8 звернулася зі скаргою до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову про закінчення виконавчого провадження, який постановою від 15 липня 2016 року скасував постанову про закінчення виконавчого провадження № 40561843 від 24 лютого 2014 року та виконавче провадження відновив.

Вважаючи, що постанови від 7 липня 2016 року та 15 липня 2016 року суперечать установленим ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року обставинам щодо правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження № 40561843та стала підставою для неправомірного відновлення такого виконавчого провадження, ОСОБА_4 (боржник у виконавчому провадженні) просив задовольнити його скаргу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 серпня 2016 року у складі судді Супруна О. П. у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 40561843 від 24 лютого 2014 року прийнята з порушенням норм закону.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2016 року скасовано та задоволено скаргу ОСОБА_4 у повному обсязі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки судом вже було встановлено правомірність постанови про закінчення виконавчого провадження № 40561843 від 24 лютого 2014 року, суд першої інстанції безпідставно надав нову оцінку обставинам, установленим ухвалою апеляційного Чернігівської області від 12 червня 2014 року.

Оскільки визначені статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження»строки пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинули, а питання про поновлення такого строку стягувач не ставила, апеляційний суд уважав, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права.

28 жовтня 2016 року начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пятниця С. М. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року і залишити в силі ухвалу Деснянського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що стягував подала 7 червня 2016 року скаргу на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з інших підстав, ніж ті, що буди предметом розгляду апеляційного суду Чернігівської області 12 червня 2014 року.

4 листопада 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 грудня 2017 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою та другою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що 24 лютого 2014 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Криничною А. В. на підставі статті 75 та пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 40561843 з виконання виконавчого листа № 2506/9782/2012-2/750/129/13 (яким зобов'язано ОСОБА_4 звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням земельну ділянку, яка належить ОСОБА_8 на праві власності, шляхом знесення нежитлових будівель) з підстав неможливості його виконання без участі боржника.

Скарга стягувача ОСОБА_8 не вказану постанову ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року залишена без задоволення. При цьому апеляційний суд перевірив відповідність постанови про закінчення виконавчого провадження вимогам статей 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку, що державний виконавець, встановивши неможливість виконання рішення суду без участі боржника, правомірно закінчив виконавче провадження.

7 червня 2016 року ОСОБА_8 відповідно до вимог частини першої та другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» звернулася зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження № 40561843 від 24 лютого 2014 року до начальника УДВС ГТУЮ у Чернігівській обл., в якій просила провести перевірку матеріалів виконавчого провадження № 40561843 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 24 лютого 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 вказувала, що державним виконавцем не вжито усіх передбачених законом заходів на виконання рішення суду, а постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 07.07.2016 про результати перевірки виконавчого провадження № 40561843 доручено начальнику Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №40561843 від 24.02.2014 та у строк до 15.07.2015 вжити заходів щодо його відновлення та приведення у відповідність до чинного законодавства, а також вжити заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення суду згідно з виконавчим документом, з урахуванням усіх прав, наданих державному виконавцю Законом України «Про виконавче провадження».

15 липня 2016 року постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2014 скасовано та відновлено виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Під час проведення перевірки виконавчого провадження № 40561843 встановлено, що державним виконавцем у порушення вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» не вжито усіх необхідних примусових заходів для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, зокрема: що законом передбачено право, а не обов'язок стягувача на здійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій; що в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про відсутність коштів на рахунках Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ для проведення витрат виконавчого провадження; немає даних про те, що старший державний виконавець повідомляв управління ДВС Чернігівського МУЮ про необхідність виділення коштів для проведення виконавчих дій.

Державним виконавцем вжито дій щодо залучення до участі у виконавчому провадження суб'єктів господарювання та розпочато виконання рішення без участі боржника з залученням стягувача, який повинен був здійснити авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, проте, у разі відсутності у стягувача коштів на авансування здійснення виконавчих дій, відповідно до пункту 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачу, а не закінчувати вчинення виконавчий дії.

Зазначені обставини не були предметом розгляду скарги ОСОБА_8 до суду на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 24 лютого 2014 року, результатом розгляду якої є ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року

Враховуючи, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його примусове виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення про відновлення виконавчого провадження прийнято з інших підстав ніж ті, що досліджувалися апеляційним судом при постановленні ухвали від 12 червня 2014 року, та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4

Висновок апеляційного суду щодо закінчення строку пред'явлення виконавчого листа № 2506/9782/2012-2/750/129/13 до виконання не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до пункту 4 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган, якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні поданої скарги у зв'язку з недоведеністю порушень норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень під час перевірки виконавчого провадження № 40561843 за скаргою ОСОБА_8 від 7 червня 2016 року.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пятниці С. М. задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 10 серпня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.П. Курило

В.І. Крат

В.М. Коротун