Справа № 529/1159/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Новака Д. І. у приміщенні районного суду в смт. Диканька, розглянувши без проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 комбіната комунальних підприємств до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 комбінат комунальних підприємств /далі - ОСОБА_1 ККП/ вказує, що відповідачка ОСОБА_2 як власник квартири № 11 по вул. Газовиків (Куйбишева), 3 в смт. Диканька Полтавської області, та відповідачка ОСОБА_3 як наймач вказаної квартири на підставі договору найму (оренди) житла № 47 від 30.11.2016 року згідно укладеного з позивачем договору № 11 від 15 серпня 2003 року про надання населенню послуг з теплопостачання повинні вносити плату за отримані послуги, однак не виконують умови цього договору в частині своєчасного та повного розрахунку, в результаті чого по абонентському рахунку № 540273 станом на 22 грудня 2017 року виникла заборгованість в сумі 10 115 грн. 40 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути на його користь із відповідачки ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з теплопостачання 3 082,63 грн. та з відповідачки ОСОБА_3 заборгованість в сумі 7 032,77 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що вказана справа є малозначною, так як ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З наявних у матеріалах справи відзиву на позов та заперечення на відповідь на відзив на позов, поданих відповідачкою ОСОБА_3 вбачається, що відповідачка не визнала позов та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі у зв'язку із необгрунтованістю та безпідставністю. В обгрунтування відзиву та заперечення на відповідь на відзив вказується, що ні відповідачка ОСОБА_3 як наймач квартири, ні відповідачка ОСОБА_2 як власник цієї квартири, не могли бути споживачами "послуги з теплопостачання" в опалювальний період 2016-2017 років, адже з набранням чинності ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року надання житлово-комунальної "послуги з теплопостачання" вже не передбачалося, а споживачам надавалася житлово-комунальна послуга з централізованого опалення. Відповідно до абз. 2 п. 1 Розділу VIII Прикінцевих положень ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 01 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Договір про надання населенню послуг з теплопостачання № 11, який був укладений 15 серпня 2003 року між відповідачкою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ККП, на невиконання відповідачами умов якого посилається позивач у позовній заяві, не був приведений позивачем у відповідність до вимог ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", хоча згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону ОСОБА_1 ККП зобов'язаний був це зробити, а тому з 01 січня 2006 року вказаний договір є таким, що втратив чинність. Так як зазначений договір № 11 від 15.08.2003 року на час виникнення спірних правовідносин (опалювальний сезон 2016-2017 років) був нечинним, то його положення не встановлюють для сторін будь-яких прав та обов'язків, а тому не можуть братися до уваги під час вирішення спору. Будь-які інші договори, які б врегульовували відносини між відповідачами та позивачем щодо надання житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, не укладалися.

Відповідачка ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_1 ККП здійснювалося нарахування плати та приймання платежів за послуги з централізованого опалення від мешканців багатоквартирних будинків в порушення вимог ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", адже позивач не є теплопостачальною організацією, не має відповідної ліцензії і згідно чинного законодавства з 26.04.2014 року не може бути виконавцем послуг з централізованого опалення.

Відповідачка зазначає, що вказані позивачем тарифи незаконні та не можуть використовуватися для розрахунку вартості послуги з централізованого опалення, адже це тарифи на теплову енергію, яку отримує ОСОБА_1 ККП відповідно до укладеного з ПАТ "Укртрансгаз" договору купівлі-продажу теплової енергії № НОМЕР_1 від 21.10.2016 року, а не передбачені законодавством тарифи щодо оплати житлово-комунальної послуги з централізованого опалення для мешканців багатоквартирних будинків, які не обладнані засобами обліку теплової енергії, до яких належить і вона. Укладений між позивачем та ПАТ "Укртрансгаз" договір купівлі-продажу теплової енергії № НОМЕР_1 від 21.10.2016 року жодним чином не врегульовує порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги між позивачем та нею, ніяких прав чи обов'язків для неї вказаним договором не встановлено, оскільки вона не є учасником цих правовідносин та не являється однією із сторін вказаного договору.

Відповідачка вказує, що позивач при здійсненні розрахунку вартості наданих йому житлово-комунальних послуг порушив як вимоги чинного законодавства згідно яких у разі відсутності засобів обіку теплової енергії плата за надані послуги з централізованого опалення справляється із застосуванням одноставкового тарифу, так і положення рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради Полтавської області від 17 жовтня 2016 року № 196 "Про погодження ОСОБА_1 ККП тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення", на яке сам посилався при обгрунтуванні позовних вимог. Посилаючись на вказані обставини, відповідачка просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов вказує, що з осені 2011 року по весну 2017 року належну їй квартиру № 11 по вул. Газовиків (Куйбишева), 3 в смт. Диканька Полтавської області винаймала відповідачка ОСОБА_3 За спільною домовленістю ОСОБА_3 повинна була повністю оплачувати отримані житлово-комунальні послуги, в тому числі послуги надані позивачем.

Відповідачка вказує, що у квітні 2017 року дізналася від працівників ОСОБА_1 ККП про наявність значного боргу за послугу з опалення належної їй квартири. При особистій зустрічі ОСОБА_3 запевнила її, що або погасить виниклу заборгованість, або у зв'язку із проведенням перерахунку послуги з опалення за рішенням ОСОБА_1 селищної ради борг буде відсутній. ОСОБА_2 зазначає, що в той же час ОСОБА_3 без її відому звільнила квартиру, яку у неї винаймала, про що вона дізналася від сусідів.

Посилаючись на те, що вказане свідчить про фактичне проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 в опалювальний період 2016 - 2017 років, а саме з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, а тому саме ОСОБА_3 повинна сплатити виниклу заборгованість за послугу з опалення за період з жовтня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 3082,63 грн., відповідачка ОСОБА_2 просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову у частині стягнення з неї цієї суми заборгованості та стягти з ОСОБА_3 всю суму заборгованості за послуги з опалення з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, а також судові витрати по справі.

З наявної у матеріалах справи відповіді позивача ОСОБА_1 ККП на відзив відповідачки ОСОБА_3 на позов вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. При цьому позивач вказує, що ні відповідачка ОСОБА_2 як власник квартири, ні відповідачка ОСОБА_3 як наймач квартири, будучи споживачами послуг з теплопостачання жодного разу не зверталися до позивача з приводу ненадання послуги, надання її у неповному обсязі чи зниження її якості. Відповідачі також жодного разу не зверталися до позивача щодо укладення чи переукладення договору щодо надання послуги з теплопостачання. Твердження відповідачки ОСОБА_3 про те, що укладений між ОСОБА_2 та позивачем договір про надання населенню послуг з теплопостачання № 11 від 15.08.2003 року втратив чинність та є недійсним з 01 січня 2006 року є безпідставним, так як ОСОБА_3 протягом опалювального періоду 2016-2017 року частково здійснювала оплату наданої їй послуги з теплопостачання, а саме нею було сплачено 1850,97 грн. Відповідно до наданої відповідачці ОСОБА_3 субсидії з грудня 2016 року по квітень 2017 року на абонентський рахунок № 540273 з державного бюджету було перераховано відшкодування за надану послугу з теплопостачання в загальному розмірі 6142,91 грн. Вказане відшкодування здійснювалося відповідно до договору про надання населенню послуг з теплопостачання № 11 від 15.08.2003 року та щорічних договорів, укладених між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації. Позивач вказує, що ці обставини свідчать про наявність договірних відносин між ним та відповідачами і відповідно до законодавства відповідачі зобов'язані вчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користувався. Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Позивач вказує, що споживачі теплопостачання в смт. Диканька Полтавської області отримували послуги за тарифами визначеними відповідно до укладених угод між теплопостачальною організацією Філією "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" і ОСОБА_1 ККП та рішень органу місцевого самоврядування - ОСОБА_1 селищної ради Полтавської області.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить задоволити позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.11.1997 року є власником квартири № 11 по вул. Газовиків (Куйбишева), 3 в смт. Диканька Полтавської області.

Судом встановлено, що 15 серпня 2003 року між ОСОБА_1 ККП як виконавцем та відповідачем ОСОБА_2 як споживачем було укладено договір про надання населенню послуг з теплопостачання № 11, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати споживачеві та членам його сім'ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами на умовах цього договору, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного договору.

Із наявної у матеріалах справи копії договору найму (оренди) житла № 47 від 30 листопада 2016 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 як наймодавець передала наймачеві - відповідачці ОСОБА_3 в тимчасове платне користування (найм) для проживання належну їй квартиру № 11 по вул. Газовиків (Куйбишева), 3 в смт. Диканька Полтавської області.

Відповідно до пунктів 3.2 та 4.3 вищевказаного договору найму (оренди) житла відповідачка ОСОБА_3 як наймач зобов'язана своєчасно оплачувати надані комунальні послуги та зокрема послуги з теплпостачання.

13 грудня 2016 року до позивача надійшла заява відповідачки ОСОБА_3 про переоформлення з ОСОБА_2 на неї особового рахунку № 540273 за адресою смт. Диканька Полтавської області, вул. Газовиків (Куйбишева), 3, кв. 11, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією замовлення.

Вказане свідчить про те, що послуги з централізованого опалення до 01 грудня 2016 року отримувала відповідачка ОСОБА_2, а з 01 грудня 2016 року і до закінчення опалювального сезону, а саме по квітень 2017 року, цю послугу з централізованого опалення у зазначеній вище квартирі отримувала вже відповідачка ОСОБА_3

Твердження відповідачки ОСОБА_2 про те, що саме відповідачка ОСОБА_3 повинна сплатити всю суму заборгованості за послуги з опалення вищевказаної квартири, адже вона винаймала цю квартиру у неї ще з осені 2011 року по весну 2017 року, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Із наявної у матеріалах справи копії договору найму (оренди) житла вбачається, що цей договір було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Виходячи з аналізу положень вказаного договору найму (оренди) житла та норм діючого законодавства, суд дійшов висновку, що так як цей договір було укладено та підписано сторонами 30 листопада 2016 року і саме з цього часу він набрав чинності для сторін, в тому числі і щодо обов'язку ОСОБА_3 як наймача оплачувати надані житлово-комунальні послуги, відповідачка ОСОБА_3 зобов'язана оплатити надану їй послугу з опалення квартири саме з грудня 2016 року по квітень 2017 року.

Суд не приймає до уваги твердження відповідачки ОСОБА_2 про наявність усної домовленості між нею та ОСОБА_3 щодо найму квартири АДРЕСА_1 ще з осені 2011 року та обов'язку ОСОБА_3 саме з цього часу оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги, адже ОСОБА_2 не було надано суду достатніх та належних письмових доказів, які б підтверджували наявність між ними відповідних договірних відносин, оформлених відповідно до положень чинного законодавства.

Виходячи з системного аналізу діючого законодавства, що регулює відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, суд дійшов висновку, що цим законодавстом вже не передбачено такої житлово-комунальної послуги як "послуга з теплопостачання", а врегульовує відносини вже щодо отримання "послуги з централізованого опалення".

Відповідно до п. 1 розділу VIII Прикінцевих положень ЗУ Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ Про житлово-комунальні послуги виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року /далі- Правила надання послуг з централізованого опалення/, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

З матеріалів справи та письмових пояснень позивача і відповідачів вбачається, що ОСОБА_1 ККП в порушення вищевказаних норм діючого законодавства не було укладено із відповідачкою ОСОБА_2 як власником квартири на основі типового договору нового договору про надання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з централізованого опалення.

Враховуючи те, що позивачем в порушення вимог п. 1 розділу VIII Прикінцевих положень ЗУ Про житлово-комунальні послуги, який являється імперативною нормою, не було приведено до 01 січня 2006 року у відповідність з нормами цього Закону укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 договір про надання населенню послуг з теплопостачання № 11 від 15.08.2003 року, суд дійшов висновку, що вказаний договір з 01 січня 2006 року втратив чинність.

Твердження позивача про те, що вищевказаний договір є чинним, адже ОСОБА_2 не зверталася до нього з приводу переукладення цього договору, на її ім'я було відкрито абонентський рахунок № 540273, відповідачка отримувала послугу з теплопостачання, періодично здійснювала її оплату, а в подальшому згідно договору найму оплату здійснювала відповідачка ОСОБА_3, частину якої було відшкодовано державою згідно наданої їй субсидії, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" не споживач, а саме виконавець, яким являвся ОСОБА_1 ККП, зобов'язаний був підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з типовим договором, чого позивачем зроблено не було.

Наявність відкритого абонентського рахунку, отримання послуг з централізованого опалення, їхня оплата відповідачами та відшкодування частини оплати державою не являється свідченням чинності договору № 11 від 15.08.2003 року, а підтверджує лише фактичне існування певних зобов'язань між позивачем та відповідачами, які юридично залишаються неоформленими.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З аналізу змісту ст. 11 ЦК України випливає, що цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 ККП надавав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 послугу з централізованого опалення, від її отримання відповідачі не відмовлялися, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками, згідно яких відповідачами частково вносилася плата за користування такою послугою, суд дійшов висновку, що між ними наявні фактичні зобов'язальні відносини, а тому враховуючи те, що відповідачі фактично користувалися послугою з централізованого опалення вони як споживачі зобов'язані оплатити цю житлово-комунальну послугу навіть за відсутності складеного відповідно до діючого законодавства договору на надання житлово-комунальних послуг.

Твердження відповідачки ОСОБА_3 про те, що враховуючи норми чинного законодавства вона не була споживачем такої житлово-комунальної послуги як "послуга з теплопостачання" чи "послуга з централізованого постачання теплової енергії", заборгованість по оплаті якої позивач просить стягнути у своєму позові, а фактично отримувала послугу з централізованого опалення, а тому позовні вимоги щодо оплати заборгованості саме за послуги з теплопостачання є незаконними та не підлягають задоволенню, суд вважає безпідставними, адже відповідачка фактично отримувала та користувалася житлово-комунальною послугою щодо обігріву квартири, що нею не заперечується, а тому лише різниця у її назві не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманої послуги.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання по особовому рахунку № 540273 станом на 22 грудня 2017 року загальна заборгованість за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року становить 10 115 грн. 40 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ККП фактично здійснювалося нарахування плати та приймання платежів за послугу з централізованого опалення від мешканців багатоквартирних будинків, та зокрема від відповідачів, для подальшого перерахування коштів ПАТ "Укртрансгаз" відповідно до умов укладеного між цими організаціями договору купівлі-продажу теплової енергії № НОМЕР_1 від 31 жовтня 2016 року, на підставі визначених ОСОБА_1 ЛВУМГ Філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" обсягів спожитої теплової енергії за показниками засобу обліку теплової енергії, встановленого на виході з котельні, та тарифу, встановленого ПАТ "Укртрансгаз" постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 989 за Гкал теплової енергії для потреб населення, в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що так як квартира, якою користувалися відповідачі, а також багатоквартирний будинок, в якому знаходиться ця квартира не були обладнані під час опалювального сезону 2016-2017 років квартирними та будинковими приладами обліку використаного тепла, розмір плати за надану послугу з централізованого опалення споживачам - мешканцям цього багатоквартирного будинку, та зокрема відповідачам, визначався ОСОБА_1 ККП, виходячи з розміру спожитої теплової енергії по котельні, розташованій по вул. Газовиків (Куйбишева) в смт. Диканька Полтавської області, визначеного ОСОБА_1 ЛВУМГ Філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" щомісячно у актах прийому-передачі теплової енергії, пропорційно опалювальної площі квартири, якою користувалися відповідачі (26,9 кв.м.) та тарифу на послугу з централізованого опалення, встановленого ПАТ "Укртрансгаз" постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 989, а саме 947,50 грн за Гкал (без ПДВ) та 1137,00 грн. за Гкал (з ПДВ).

З наявних у матеріалах справи копій рішень виконавчого комітету ОСОБА_1 селищної ради Полтавської області від 03.08.2006 року № 300 "Про визначення виконавців послуг з надання житлово-комунальних послуг" та від 17.10.2016 року № 196 "Про погодження ОСОБА_1 ККП тарифу на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення" вбачається, що саме ОСОБА_1 ККП було визначено виконавцем послуг з централізованого постачання теплової енергії, зобов'язано саме це підприємство щомісячно проводити розрахунок вартості послуги з централізованого опалення для населення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, та погоджено ОСОБА_1 ККП тарифи на теплову енергію у розмірі 947,50 грн./Гкал (без ПДВ).

З вказаного вбачається, що фактично виконавчим комітетом ОСОБА_1 селищної ради Полтавської області було погоджено ОСОБА_1 ККП тарифи на теплову енергію для потреб населення на рівні тарифів на теплову енергію, встановлених Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 989 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ "Укртрансгаз".

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЗУ Про житлово-комунальні послуги, яка набрала законної сили з 26 квітня 2014 року, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Виходячи з аналізу вищевказаної норми закону, суд приходить до висновку, що починаючи з 26 квітня 2014 року ОСОБА_1 ККП вже не міг бути виконавцем послуг з централізованого опалення, так як не є теплопостачальною організацією і не має відповідної ліцензії.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ККП, уклавши із ПАТ "Укртрансгаз" договір купівлі-продажу теплової енергії № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року фактично прийняв на себе обов'язки щодо нарахування плати та збору коштів за надану послугу з централізованого опалення, та відповідно, укладення договорів і споживачами (населенням) смт. Диканька Полтавської області, що не передбачено законодавством у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.п. 2, 4 ст. 7 ЗУ Про житлово-комунальні послуги, підпункту 2 пункту "а" ст. 28 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги в порядку і межах, визначених законом (крім тарифів на послуги з централізованого опалення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг); визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Про житлово-комунальні послуги тарифи на теплову енергію встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 ЗУ Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, а саме з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно з п. 40 Правил надання послуг з централізованого опалення розмір щомісячної плати (П) за послугу з централізованого опалення для населення (фізичних осіб) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період протягом опалювального сезону у разі застосування одноставкового тарифу визначається виконавцем за формулою: П = ТО х S х Кi х (ni/nкi).

Постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 1101 Про внесення змін до Постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 /далі - Постанова НКРЕКП від 09.06.2016 року № 1101/ для ПАТ "Укртрансгаз", що введена в дію з 01.07.2016 року та є чинною на теперішній час, встановлено зокрема тариф на централізоване опалення саме для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у розмірі 44,93 грн. за 1 кв. м опалювальної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість). При цьому аналіз вказаної постанови свідчить, що розмір плати цієї встановлений безвідносно того хто є власником будинку.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що визначення ОСОБА_1 ККП виконавцем послуг з централізованого опалення та нарахування цим підприємством плати за послугу з централізованого опалення мешканцям багатоквартирного будинку по вул. Кутузова в смт. Диканька Полтавської області, та зокрема відповідачам, в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ч.ч. 1, 2 ст. 32 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 509, 526 ЦК України кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 ч. 1, 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Враховуючи те, що надані позивачем розрахунки заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення по абонентському рахунку № 540273 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року виконані з використанням не передбаченого законодавством тарифу на вказані послуги, суд не приймає їх до уваги.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на укладений між ним та ПАТ "Укртрансгаз" договір купівлі-продажу теплової енергії № НОМЕР_1 від 31.10.2016 року як на обгрунтування правильності тарифів на послугу з централізованого опалення для відповідачів, адже хоч здійснення перерахунку споживачам оплати послуги з централізованого опалення і може призвести до порушення порядку проведення розрахунків між ОСОБА_1 ККП та ПАТ "Укртрансгаз", визначених умовами цього договору, однак це не може слугувати виправданням бездіяльності позивача щодо неукладення відповідно до норм діючого законодавства нового договору з відповідачами із зазначенням у ньому тарифів передбачених законодавством, а не встановлених договором, укладеного з іншим товариством, бо згідно закону ризик втрати майна несе у такому випадку сама сторона такого договору, а не інша особа, яка не є стороною такого договору.

З доданого до позову позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку із наданою відповідачці ОСОБА_3 субсидією, частину коштів за спожиту теплову енергію з грудня 2016 року по березень 2017 року, а саме 6142,91 грн. було відшкодовано Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_1 РДА відповідно до визначених державою норм.

При цьому, із листа Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації від 31.01.2018 року, якого позивач сам просив долучити до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було призначено та відшкодовано з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року субсидію на послугу з централізованого опалення у розмірі 5674 грн. 60 коп.

Враховуючи те, що у наданому позивачем розрахунку заборгованості та листі Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації вказані різні розміри призначеної ОСОБА_3 субсидії на послугу з централізованого опалення, суд дійшов висновку, що при проведенні розрахунку заборгованості за цю послугу слід використовувати розміри субсидії вказані Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_1 райдержадміністрації як уповноваженим органом на її призначення та відшкодування та не бере до уваги зазначені позивачем розміри субсидії як такі, що не підтверджені належними та достатніми доказами.

Враховуючи те, що квартира, якою користувалися відповідачі, а також багатоквартирний будинок, в якому знаходиться ця квартира не були обладнані під час опалювального сезону 2016-2017 років квартирними та будинковими приладами обліку використаного тепла, керуючись п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, Постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 1101, саме якою визначено тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії та враховуючи те, що договір найму (оренди) житла між відповідачами було укладено саме 30 листопада 2016 року, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки ОСОБА_2 як власника квартири перед позивачем по оплаті послуг з централізованого опалення за жовтень - листопад 2016 року включно становить 2 417 грн. 24 коп. (26,9 кв.м. х 44,93 грн. х 2 місяці = 2 417,24 грн.), а заборгованість відповідачки ОСОБА_3 як наймача цієї квартири з грудня 2016 року (тобто з початку дії договору про оренду житла) по квітень 2017 року включно становить - 368 грн. 50 коп. ((26,9 кв.м. х 44,93 грн. х 5 місяців) - 5674,60 грн. /сума сплаченої субсидії/ = 368,50 грн.).

Враховуючи те, що позивач, навіть не маючи передбаченого законом права бути виконавцем послуг з централізованого опалення, адже тепло вироблялося, транспортувалося, подавалося по мережі саме ПАТ "Укртрансгаз", яке являється теплопостачальною організацією і саме це підприємство згідно чинного законодавства має бути виконавцем вказаних послуг, все ж вчасно та належним чином надавав їх відповідачам, а відповідачі фактично користувалися цими послугами, від їх отримання не відмовлялися, що підтверджується матеріалами справи, тобто між позивачем та відповідачами наявні фактичні зобов'язальні відносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягти на користь позивача з відповідачки ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 2 417 грн. 24 коп., а з відповідачки ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 368 грн. 50 коп.

Враховуючи те, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп., а позовні вимоги були задоволені судом частково, а саме на 28 % (розмір задоволених судом позовних вимог 2785,74 грн. : заявлений позивачем розмір позовних вимог 10115,40 грн. х 100 = 28 %), тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 493,36 грн. (1762,00 грн. х 28 %).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача по 246 грн. 68 коп. на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору у розмірі 493,36 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5 ч. 1 п. 4, 7 п.п.2, 4, 20, 21 ч. 2 п. 3, 32 ч.ч. 1, 2, п. 1 розділу VIII Прикінцевих положень ЗУ Про житлово-комунальні послуги, пунктами 8, 20, 21, 40 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Постановою НКРЕКП від 09.06.2016 року № 1101 Про внесення змін до Постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171, ст. ст. 11, 509, 526, 541 ЦК України, ст. 64 ЖК України, ст. ст. 7 ч. 13, 10, 12, 17, 81, 89, 141, 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 комбіната комунальних підприємств, що знаходиться по вул. Гоголя, 2 в смт. Диканька Полтавської області, , р/р 1749 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 331401, в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з централізованого опалення 2 417 /дві тисячі чотириста сімнадцять/ грн. 24 коп. та судові витрати по справі в розмірі 246 /двісті сорок шість/ грн. 68 коп., а всього разом 2 663 /дві тисячі шістсот шістдесят три/ грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 комбіната комунальних підприємств, що знаходиться по вул. Гоголя, 2 в смт. Диканька Полтавської області, , р/р 1749 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 331401, в рахунок відшкодування заборгованості за послуги з централізованого опалення 368 грн. /триста шістдесят вісім/ грн. 50 коп. та судові витрати по справі в розмірі 246 /двісті сорок шість/ грн. 68 коп., а всього разом 615 /шістсот п'ятнадцять/ грн. 18 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий: