Справа № 209/131/18
Провадження № 2/209/464/18
20 лютого 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовної заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства "Санаторій "Дніпровський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі,
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 03 березня 2015 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ДП «Санаторій «Дніпровський ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» на посаду фахівця з кадрів на 0,5 ставки з повною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» №101-к від 02.09.2016 року ОСОБА_1Б з 02 вересня 2016 року була звільнена з посади за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення нею 14-річного віку, на підставі ст. 38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються витягом з наказу № 16-к від 03 березня 2015 року «По особовому складу», витягом з наказу № 101-к від 02.09.2016 року, копією трудової книжки позивача (а.с. 12.13. 14-15).
Як зазначено позивачем в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі в день звільнення з роботи з нею не здійснено.
Згідно довідки ДП «Санаторій «Дніпровський» ЗАТ ЛОЗП України «Укрпрофоздоровниця» від 04.10.2016 року № 10/581 (а.с. 11), розмір заборгованості з виплати заробітної плати за жовтень 2015 року червень 2016 року становить 8626,42 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затриманням розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.
Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 8626,42 грн.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд виходить з того, що обчислення середньої заробітної плати проводиться згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), відповідно якого середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за останні два повних відпрацьованих місяців роботи: липень-серпень 2016 року у розмірі 2139,41 грн. (1007,50 грн. + 1131,91 грн.), згідно довідки про середню заробітну плату наданої позивачем (а.с.10).
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 49,75 грн. (2139,41 грн. : 43 дня = 49,75 грн.).
Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, суд, згідно ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., що встановлений Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Повне судове рішення складено 20 лютого 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.