Справа № 419/3714/17
Провадження № 2/419/95/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Щастинської міської ради, Комунального підприємства «Жилбудсервіс» про визнання договору найму укладеним та реєстрацію за місцем фактичного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Новоайдарського районного суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони 15.10.2004 р. вселились у кімнати № 23, 24 гуртожиту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Мешканцями вказаного гуртожитку прийнято спільне рішення про проведення реконструкції гуртожитку з планом проекту кімнат двох типів. Один тип - квартири поліпшеного планування для жителів, які відшкодовують витрати з реконструкції КП «Жилбудсервіс» та другий - квартири малосімейного типу для жителів, які не беруть участі у вищевказаних витратах. Позивачі приймала участь у всіх відшкодуваннях витрат по реконструкції гуртожитка. У 2014 р. реконструкція була завершена і будинок зданий до експлуатації. У листопаді 2015 р. КП «Жилбудсервіс» отримало новий технічний паспорт на «гуртожиток житловий будинок» з новою нумерацією квартир та кімнат. У всіх мешканців гуртожитку в паспорті вказана реєстраційна адреса: АДРЕСА_1, без вказівки номерів кімнат. При зверненні ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щастинської міської ради з метою відповідної реєстрації місця проживання, йому було відмовлено з тих підстав, що для цього необхідний ордер, а він видається тільки на вільні приміщення. При зверненні ОСОБА_1 до КП «Жилбудсервіс» та до міського голови, також було відмовлено. З моменту вселення та до теперішнього часу позивачі мешкають в квартирі № 6, сплачують житлово-комунальні послуги, за власні кошти брали участь у всіх витратах з проведення реконструкції гуртожитку.

На підставі вищенаведеного, позивачі просили суд визнати договір найму між ОСОБА_1 та КП «Жилбудсервіс» фактично укладеним, визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на реєстрацію за місцем фактичного проживання та зобов`язати Виконавчий комітет Щастинської міської ради зареєструвати їх за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Щастинської міської ради - Р. Г. Золотарьов у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача КП «Жилбудсервіс» - В. І. Родіонова у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що в листопаді 2008 р. виконавчим комітетом Щастинської міської ради прийнято рішення про реконструкцію гуртожитку під житловий будинок (а.с.12). Мешканцями вказаного гуртожитку прийнято спільне рішення про проведення реконструкції гуртожитку з планом проекту кімнат двох типів, що підтверджується копіями протоколів загальних зборів №1, 2, 3, 4, 5 (а.с.13-30). ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 2007 р. проживали за адресою: АДРЕСА_2, кімнати № 1, 2, загальною площею 29,0 м. кв., на теперішній час вони фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 42,0 кв. м., що підтверджується копією акту про фактичне проживання від 20.12.2016 р. (а.с.34).

При зверненні ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щастинської міської ради з метою відповідної реєстрації місця проживання, йому було відмовлено з тих підстав, що для цього необхідний ордер, а він видається тільки на вільні приміщення (а.с.31-33). При зверненні ОСОБА_1 до КП «Жилбудсервіс» з метою реєстрації її за місцем фактичного проживання йому також було відмовлено.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, що передбачено ст. 61 ЖК України. Предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок, що передбачено ст. 63 ЖК України. Виходячи з вимог ст. 61 ЖК України, яка передбачає обов'язок письмового оформлення договору найму, суд дійшов до висновку про те, що фактично договір найму спірного житла між сторонами укладений з моменту заселення у спірну кімнату і це породило у позивачів та наймодавця права та обов'язки щодо спірного житла. Позивачі фактично вступили в договірні відносини з балансоутримувачем спірного житла, який надає, а позивачі отримують та оплачують комунальні послуги. Між тим письмово договір найму житлового приміщення між сторонами оформлено не було.

Враховуючи вищенаведене, оскільки в правовідносинах між ОСОБА_1 та відповідачами вбачаються ознаки договору найму житлового приміщення, цей договір виконується сторонами, так як КП "Жилбудсервіс" надає послуги, а позивач отримує ці послуги і оплачує їх, проте цей договір не укладений у письмовій формі, що порушує вимоги ст. 61 ЖК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання договору найму між ОСОБА_1 та КП «Жилбудсервіс» фактично укладеним.

Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітніми ОСОБА_3, ОСОБА_7 права на реєстрацію за місцем фактичного проживання та зобов`язання зареєструвати їх за місцем фактичного проживання задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Порядок реєстраціі особи за місцем її проживання визначений спеціальною нормою Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Цим Законом передбачений порядок оскарження в установленому порядку рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої влади, посадових та службових осіб з питань реєстрації місця проживання.

Крім того, Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів визначено перелік документів для реєстрації особи, зокрема документ що підтверджує право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.

За змістом ст. 65 ЖК України наймач має право в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з наймачем.

Таким чином, з врахуванням змісту законодавства слід зробити висновок про те, що громадянин має право на вільний вибір місця проживання або перебування у виді вибору адміністративно-територіальної одиниці, а місце фактичного проживання за конкретною адресою реєструється з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України, в тому числі при наявності на це згоди власника житла. Тобто, вимоги про визнання права на реєстрацію за місцем фактичного проживання та зобов`язання відповідача провести реєстрацію за місцем фактичного проживання носять похідний характер від основної вимоги, оскільки наявність рішення суду про визнання договору найму фактично укладеним є самостійною і достатньою підставою для здійснення реєстрації особи за відповідною адресою.

Окрім того, питання безпосередньо реєстрації, перереєстрації та обліку громадян України за місцем проживання/перебування знаходиться поза межами компетенції суду.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст. 61 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 47, 55 Конституції України, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Щастинської міської ради, Комунального підприємства «Жилбудсервіс» про визнання договору найму укладеним та реєстрацію за місцем фактичного проживання - задовольнити частково.

Визнати договір найму між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та КП «Жилбудсервіс» фактично укладеним.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 права на реєстрацію за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 та в частині зобов`язати виконавчий комітет Щастинської міської ради зареєструвати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_7 за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 - відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк