Провадження № 2/185/1139/18
22 лютого 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,
за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком, -
27 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком № 13 по вулиці Садова в місті Павлограді Дніпропетровської області.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності належить будинок № 13 по вулиці Садова в місті Павлограді Дніпропетровської області. Крім нього в зазначеному будинку, ще зареєстровані його племінниці - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживали в будинку зі своєю матірю ОСОБА_5 до моменту її смерті 26 листопада 2005 року. У 2007 році вони покинули будинок, забрали свої речі та переїхали до іншого місця проживання. В будинку вони не мешкають більше десяти років без поважних причин, де знаходяться вони на даний час він не знає. Через високі тарифи на комунальні послуги, він має намір оформити субсидію, але реєстрація відповідачів перешкоджає йому у здійснені цього, тому він вимушений звернутися до суду.
Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяви про розгляд справи за його відсутності в якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за ОСОБА_1 (РНОК НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) визнано право власності на будинок № 13 з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою вул. Садова в м. Павлоград Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_5, яка померла 26 листопада 2005 року, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2017 року (арк.с.5).
25 травня 2017 року зареєстровано право власності на житловий будинок № 13 по вулиці Садова в місті Павлограді Дніпропетровської області за ОСОБА_1, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк.с.6).
У зазначеному будинку зареєстрований позивач та його рідні племінниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які за адресою реєстрації не проживають з 2008 року та по теперішній час, що підтверджується копією акту, складеного головою квартального комітету № 72 (арк.с.11).
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи, що подається до органу реєстрації або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідачі не є співвласниками житла, не проживають за адресою реєстрації більше одного року, тому суд вважає їх такими, які втратила право на користування житловим будинком.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратила право користування житловим будинком № 13 по вулиці Садова в місті Павлограді Дніпропетровської області.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.О. Головін