Провадження №22-ц/772/238/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач :Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 рокуСправа № 127/2-3667/08м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В., виконуючого обов'язки начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської І.І., заінтересована особа (боржник) Головне територіальне управління юстиції у місті Києві,за апеляційною скаргою ОСОБА_2на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року,-

встановив:

26 квітня 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність та рішення державного виконавця.

07 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі уточненою скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В., виконуючого обов'язки начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської І.І., заінтересована особа (боржник) Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, яка мотивована тим, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (державний виконавець Онопрієнко І.В.) перебувають виконавчі провадження:

- №24254306 з виконання виконавчого листа №2-3667-2008, виданого 18 квітня 2009 р.,

- №27605579 з виконання виконавчого листа №4-с-84-2011, виданого 30 червня 2011 р.,

- №33374156 з виконання виконавчого листа №206/3369/2012, виданого 26 червня 2012 р.

03 березня 2017 р. та 04 березня 2017 р. державним виконавцем Онопрієнко І.В. у зазначених виконавчих провадженнях замінено боржника Головне управління юстиції у м. Києві на Головне територіальне управління юстиції у місті Києві. Для завершення виконання зазначених виконавчих проваджень необхідно виконати лише рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01 березня 2004 р. У названих виконавчих листах зобов"язуються посадові особи боржника Головного територіального управління юстиції у місті Києві негайно і в примусовому порядку виконати судові рішення стосовно його звільнення і повного розрахунку. Але рішення суду і зазначені виконавчі листи не виконуються (а.с. 1 т. 1, 43 т. 2).

11 грудня 2017 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою, оскільки прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не залучив в якості зацікавленої особи посадову особу ДВС, не врахував ту обставину, що Онопрієнко І.В. не працює державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, не вірно вказав посаду Ярушевської І.І., безпідставно допустив до участі у справі гр. ОСОБА_7, в якості представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Також звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не дослідив виконання рішення в частині видачі наказу про його звільнення, оскільки дати звільнення та видачі трудової книжки різняться між собою, тому відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2017 року ухвалено рішення про зміну дати видачі наказу про його звільнення, що тягне за собою збільшення суми боргу повного розрахунку.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що виплачена сума Департаментом ДВС Міністерства юстиції України при виконанні рішення ЄСПЛ, різниться з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області та ухвалою господарського суду м. Києва від 13.07.2017 року та являється на сьогоднішній день не виплаченою.

В апеляційній скарзі зазначає, що відкриття та закінчення виконавчого провадження з виконання рішення ЄСПЛ відбувається за правилами ч.ч.1-6 ст.8 ЗУ «Про виконання рішення та застосування практики ЄСПЛ». Негайна сплата сатисфакції та пені є підставою для закінчення виконавчого провадження, оскарження дій в даному виконавчому провадженні до національних судів не передбачено законодавством.

Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що в вересні 2017 року ДАК «Укрресурси» видав наказ про його звільнення і трудову книжку, але з порушенням законодавства, на даний час ліквідатор підприємства вживає міри по приведенню наказу та записів у трудовій книжці відповідно до вимог КЗпП України.

Також в апеляційній скарзі вказує, що ДАК «Укрресурси» не виконали рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, оскільки не видали наказ про його звільнення та не проведено повного розрахунку, тому просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2017 року та постановити нову ухвалу по суті вимог скарги, а також винести окрему ухвалу на адресу Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про тяганину і неналежне виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року, як складової частини рішення ЄСПЛ, що нанесло і продовжує наносити збитки державному бюджету та притягнути до відповідальності посадових осіб.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі провадження:

- №24254306, виконавчий лист №2-3667-2008, виданий 18.04.2009 р.,

- №27605579, виконавчий лист №4-с-84-2011, виданий 30.06.2011 р.,

- №33374156 виконавчий лист №206/3369/2012, виданий 26.06.2012 р.,

стосуються виконання Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві (боржником) судових рішень щодо бездіяльності органів виконавчої служби та щодо виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., яке вже виконано в примусовому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку, зобов'язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу №25-а-к від 07 березня 2002 року про звільнення ОСОБА_2, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду Вінницької області від 25 січня 2001 року та провести з ним повний розрахунок. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з розглядом трудового спору в сумі 900 грн. та на оплату адвоката в сумі 100 грн., а всього в загальній сумі 1000 грн.

У зв'язку з тривалим невиконанням вищевказаного рішення суду, ОСОБА_2 звернувся до Європейського суду з прав людини для захисту своїх порушених прав.

17 липня 2014 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі «ОСОБА_2 та інші проти України» яким постановлено, що у справах наведених у додатку 1 до рішення:

Було порушено п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; було порушено ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а) упродовж трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його представникам), наведених у додатку відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсацію судових витрат та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на зазначені суми , які мають бути конвертовані в національну валюту держави відповідача за курсом на день здійснення платежу; б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуються простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

Тобто, рішення ЄСПР у вищевказаній справі мало бути виконано у строк до 17 жовтня 2014 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у адміністративній справі №802/2019/16-а за заявою ОСОБА_2 про судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ст. 267 ч. 9 КАС України в адміністративній справі №802/3745/15-а за позовом ОСОБА_2 до Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити дії (ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 р. залишена без змін - а.с. 57-62 т. 2) встановлено, що 17 липня 2014 Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі №25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України", яким зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, встановлено, що сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 згідно з рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 01 березня 2004 р. та на виконання РЄСПЛ, є визначеною і становить 1900147,03 грн.

ОСОБА_2 виплачено кошти на загальну суму 711209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 р., тобто останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1188937,30 грн.

За наслідками набрання постановою суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а законної сили 24 червня 2016 службовою запискою №5023/12.0.1/48-16 Урядовий уповноважений у черговий раз звернувся до Департаменту ДВС з проханням терміново вжити заходів щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у рамках рішення "ОСОБА_2 та інші проти України".

08 липня 2016 р. держвиконавцем Департаменту ДВС Державній казначейській службі України надіслано вимогу № 65/23 щодо виконання рішень національного суду.

01 серпня 2016 року держвиконавцем Департаменту ДВС Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України направлено вимогу №65/23 щодо проведення дій, спрямованих на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" щодо перерахування на користь ОСОБА_2 1188937,30 грн. заборгованості, визначеної постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а, про що також було проінформовано Урядового уповноваженого.

Платіжним дорученням Міністерства юстиції України №2994 від 03 серпня 2016 року позивачу сплачена заборгованість на загальну суму 1188937,30 грн., а іншим платіжним дорученням №3225 від 22 серпня 2016 - пеня у розмірі 20,37 грн. за несвоєчасне виконання рішення Суду.

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" у зв'язку з фактичним повним його виконання, правомірність якої також була підтверджена у судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі №802/1462/16-а, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, у задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016 р. у відкритті касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з її необґрунтованістю.

Таким чином, рішення ЄСПР від 17 липня 2014 року у справі «ОСОБА_2 проти України» виконано в повному обсязі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що підставою для закінчення виконавчого провадження у зв'язку з невчасним виконанням рішення ЄСПЛ є сплата сатисфакції та пені не заслуговує на увагу, оскільки розрахунок з останнім проведено в повному обсязі, а вказана обставина може бути підставою для звернення з позовом до суду.

Доводи ОСОБА_2 про те, що рішення суду Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року не виконане в частині його звільнення не заслуговує на увагу, оскільки сам заявник вказує, що ДАК «Укрресурси» видав наказ про його звільнення і трудову книжку, що свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.

Посилання на те, що наказ був виданий з порушенням норм чинного законодавства є підставою для звернення з позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що скарга ОСОБА_2 свідчить про його незгоду з невчасно проведеним розрахунком за рішенням Європейського суду з прав людини.

Таким чином, Суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги. Ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 374, 375, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.