АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3622/17 22-ц/774/398/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/3622/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області ( надалі - Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позову зазначив, що під час виконання своїх професійних обов'язків водія автомобіля КП «Кривбасводоканал», 21.06.2001 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що складено акт за формою Н-1, в зв'язку з яким йому первинним висновком МСЕК від 13.02.2002 року первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності, при переогляді залишено відсоток втрати професійної працездатності у розмірі 10 %.

Посилаючись на те, що в результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабістю, втомою, болями. На даний час самопочуття не покращується, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок її відшкодування 56000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 9000 грн. Судові витрати у розмірі 640,00 грн. віднесено за рахунок держави. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав порушення норм матеріального і процесуального права. Вважає, що відповідальність за спричинену моральну шкоду повинен нести роботодавець у відповідності до норм ЦК України, а Відділення Фонду є неналежним відповідачем по справі, оскільки з позовом про відшкодування моральної шкоди позивач звернувся у вересні 2017 року після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», норми якого виключають відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду.Крім того, зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди та не доведено її розміру.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідач, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на їх задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних прав за позовами про відшкодування шкоди» ( зі змінами), право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Висновком МСЕК від 13.02.2002 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності (а.с. 5).

Наступним висновком МСЕК від 20.02.2013 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково. (а.с.4).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв'язку з втратою професійної працездатності йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», завданням якого відповідно до абзацу четвертого ст. 1 Закону визначалось відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

За змістом підпункту «Е» п.1 ч.1 ст.21 вищевказаного Закону, у редакції, яка була чинна на момент встановлення позивачу стійкої втрати працездатності, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або його особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Крім того, правилами ч.3 ст. 28 цього Закону передбачено, що при наявності факту спричинення моральної шкоди потерпілому проводить страхова виплата за моральну шкоду.

Потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, якщо стійку втрату працездатності вперше було встановлено у період з 01 квітня 2001 по 31 грудня 2005 року, тобто під час дії Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції від 31 березня 2005 року, який надавав потерпілому таке право.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював водієм на комунальному підприємстві «Кривбасводоканал», 21 червня 2001 року під час виконання трудових обов'язків о 13 год.15 хв. з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму лівої руки, про що було складено акт форми Н-1 від 25.06.2001 року (а.с. 6-8).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано правила дії законів у часі при застосуванні положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», до спірних правовідносин у редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяну ушкодженням здоров'я , що передбачала обов'язок Фонду соціального страхування відшкодовувати соціальну шкоду у разі настання страхового випадку.

Таким чином колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів відділення Фонду соціального страхування, як необґрунтовані.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром компенсації моральної шкоди який визначений судом першої інстанції з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення суд достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи та дав їм правильну правову оцінку, рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, воно повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: