Справа № 206/6638/17
Провадження № 2/206/282/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи: Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення їй перешкод в здійсненні права власності та визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченка,54/107, мотивуючи тим, що їй та її синові ОСОБА_2 на праві власності належить по ? частці квартири №107 в будинку №54 за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченка. 18 серпня 2006 року її син ОСОБА_2 взяв шлюб з відповідачкою. Після укладання шлюбу відповідачка поселилась в спірній квартирі. Після народження онука ОСОБА_4, відповідачка разом з онуком була зареєстрована за місцем фактичного мешкання. Влітку 2014 року відповідачка разом з онуком поїхала до Криму, де мешкають її батьки і де народилася вона сама. Відповідачка вирішила не повертатися до Дніпра і залишилася в Криму з неповнолітнім сином. Вона не перешкоджала їм проживати в квартирі. Залишитися проживати в Криму було власним рішенням відповідача. У звязку з тим, що відповідачка разом з сином зареєстровані в її квартирі, вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, позбавлена можливості отримати субсидію. У звязку з чим, вважала, свої вимоги про усунення їй перешкод у користуванні власністю обґрунтованими.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві обставин, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3, яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 в судове засідання не зявились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надала заяву від свого імені та сина, що не заперечує проти зняття її та сина за реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченка,54/107.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в 2014 році його дружина разом з сином поїхала до батьків у Крим. Після того, до Дніпра не поверталася, оскільки вирішила проживати в Криму, де на тепер вже отримала громадянство.

Третя особа Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухав доводи позивача, третьої особи, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (Дніпропетровськ) належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на житло та копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.7-9).

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки №1039 від 06.11.2017 року про склад сімї та зареєстрованих осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченка, 54/107 (а.с.5), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в спірному житловому приміщення на правах члена сімї власника житла (а.с.5).

Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів.

Так, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, у судовому засіданні пояснила, що є сусідками позивачки. Відповідачку разом з сином в останній раз бачили в спірній квартирі три роки тому. Як їм відомо, вона поїхала разом з сином проживати до своїх батьків у Крим. З того часу, вони її та дитину більше не бачили.

З копії довідки (а.с.11), вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 з 01.09.2014 року навчається у загальноосвітній Симферопольській школі.

Також, матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву надану відповідачем ОСОБА_3 від свого імені та імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 зі згодою про зняття їх з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири (а.с.17).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, яка проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт АЕ004579 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (паспорт СМ№766313) та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Дата складання повного судового рішення 1 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.В. Зайченко