Справа № 466/6752/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Борис У.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Сокальська районна державна адміністрації про позбавлення батьківських прав ,-

в с т а н о в и в :

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Сокальська районна державна адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 25 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Бобятинською сільською радою Сокальського району Львівської області (актовий запис №07). 29 січня 2013 року зазначений шлюб було розірвано за рішенням суду. Від подружнього життя в сторін народився син ОСОБА_4 14 жовтня 2011 року. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач жодним чином не цікавиться життям сина, не бере жодної участі у його вихованні, не відвідує його, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, крім того органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштові повідомлення, в судове засідання не прибув, 15 січня 2018 року та 01 лютого 2018 року подав заяву про відсутність можливості явки на судові засідання у звязку з сімейними обставинами та розгляду справи без його участі. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, у заяві відповідач зазначив про те, що заперечує проти заявлених вимог, проте не надав жодних доказів на підтвердження свого твердження.

Представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 27 листопада 2017 року №1963/01-11, згідно якого, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської райдержадміністрації від 20 листопада 2017 року №97, орган опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №306138.

Згідно копії рішення Сокальського районного суду Львівської області №454/165/13-ц від 29 січня 2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

В ході розгляду справи з»ясовано, що відповідач не проживає з позивачем та дитиною з моменту розірвання шлюбу і з цього часу не спілкується з сином, не цікавиться його розвитком, станом здоров'я.

Згідно висновку органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 27 листопада 2017 року №1963/01-11, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської райдержадміністрації від 20 листопада 2017 року №97, орган опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він не виконує обов'язків, покладених на нього чинним законодавством, як батька дитини.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено в ході судового розгляду, розпорядженням Сокальської райдержадміністрації за № 31 від 14.02.14 р. було визначено спосіб участі відповідача у вихованні малолітнього сина. Зокрема кожної першої неділі місяця з 11 год. до 13 год. батько мав можливість спілкуватись з дитиною на нейтральній території у присутності матері. ОСОБА_3 не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином згідно визначеного графіку. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до колишньої дружини і про визначення іншого порядку спілкування з дитиною, ніж той , який встановлений органом опіки та піклування, що вбачається з копії рішення Шевченківського райсуду м. Львова від 11.03.14 р. , що набрало законної сили. Позивачем надано помісячні акти обстеження сімейного стану та умов проживання ОСОБА_4 за період з липня 2014 року по час звернення до суду з даним позовом, складені працівниками селищної ради за участю сусідів. Вказаними документами засвідчується що у час, визначений органом опіки та піклування для спілкування відповідача з сином, дитина перебувала за місцем свого проживання та батько не з»являвся для використання можливості спілкування з дитиною.

З показань допитаної в судовому засіданнні в якості свідка ОСОБА_5 вбачається, що позивач є її дочкою . Востаннє колишній зять бачив сина лише тоді, коли дитину забирали з пологового будинку. З того часу він не намагався бачити дитину, спілкуватись з нею. Вони повідомляли відповідача та його родичів про те, що дитина перебувала на стаціонарному лікуванні у м. Львові в зв»язку з тим, що проводилась операція. Проте ні ОСОБА_3 , ні його батьки навіть не провідали дитину у лікарні та не підтримали морально. Син взагалі не знає свого батька.

На думку суду, сплата відповідачем аліментів за рішенням суду на утримання дитини, не може свідчити про те, що батько бере участь у вихованні дитини. Матеріальне утримання дитини це обов»язок, який законодавець покладає на батьків до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у процесі розгляду справи судом здобуто достатньо доказів ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 76, 81,95,263,265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Ідентифікаційний код: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_6