Справа № 473/128/18
"16" лютого 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої- судді ОСОБА_1, при секретарі судового засідання - Козаченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
В січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ОСОБА_3) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 305 грн. 10 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 15.10.2014 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_3 виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 30.11.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.
Ухвалою суду від 18.01.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявилася. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Про причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 15.10.2014 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до ОСОБА_3 і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, ОСОБА_3 і Правил надання банківських послуг, пам'ятки клієнта, тарифів Банку.
Відповідно до договору ОСОБА_3 надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2,9 % на місяць (34,8 % річних). В подальшому розмір процентної ставки був збільшений Банком: з 01.04.2015 року 3,6 % на місяць (43,2 % річних) від суми залишку заборгованості за кредитом. При цьому, як слідує з матеріалів справи, тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.
Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від відповідача сплати неустойки в розмірі, визначеному Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, а також при порушенні строків платежів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.
Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_3 наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.
Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Як встановлено судом, позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним.
Відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 971 грн. 44 коп., що не спростовано відповідачем у передбаченому законом порядку.
Крім того, Банком нараховано заборгованість за процентами в розмірі 14 033 грн. 42 коп., виходячи з процентної ставки 2,9% на місяць (34,8 % річних), яка була змінена Банком з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (43,2 % річних).
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_3 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2014 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформила заяву на надання їй кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту.
П. 1.1.3.2.3. ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, передбачено, що ОСОБА_3 має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.
Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних ОСОБА_3 зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку.
Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку.
Разом з тим, з доданих до позову матеріалів слідує, що нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.
Згідно розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку боржника, наданих позивачем, вбачається, що після введення в дію нових тарифів (01.04.2015 року) відповідач жодних витрат не здійснювала.
За таких обставин заборгованість за процентами за період з 01.04.2015 року по 30.11.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) підлягає перерахуванню, виходячи з процентної ставки в розмірі 34,8 % річних.
При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості за процентами, наданим позивачем станом на 31.03.2015 року, оскільки протилежного не встановлено.
Таким чином, заборгованість за процентами за період з 01.04.2015 р. по 30.11.2017 р (в межах заявлених позовних вимог) становить 1 941 грн. 65 коп., виходячи з наступного розрахунку по періодам:
- з 01.04.2015 року по 03.04.2015 року 5 грн. 80 коп. ( 2 000 грн. 00 коп. (тіло кредиту) х 34,8% (відсоткова ставка) : 360 днів х 3 днів (кількість днів прострочки);
- з 04.04.2015 року по 30.11.2017 року 1 852 грн. 36 коп. (1 971 грн. 44 коп. (тіло кредиту) х 34,8% (відсоткова ставка) : 360 днів х 972 днів (кількість днів прострочки) + 84 грн. 93 коп. (нараховані проценти станом на 31.04.2015 року) - 1 грн. 44 коп. (сплачено процентів за спірний період) .
Крім того, позивачем за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором нарахований штраф: 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), 800 грн. 24 коп. (процентна складова).
Разом з тим, виходячи з положень ч. 2 ст. 549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.
Між тим, позивачем також нарахований штраф, пов'язаний з фактом звернення останнього до суду, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання.
А тому обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини 500 грн. 00 коп.
В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (26%), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 458 грн. 12 коп.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд-
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження : м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2014 року, що утворилася станом на 30.11.2017 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 1 971 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят одна) грн. 44 коп., заборгованість за процентами в розмірі 1 941 (одна тисяча дев'ятсот сорок одна) грн. 65 коп., штраф у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп., а всього 4 413 (чотири тисячі чотириста тринадцять) грн. 09 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження : м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ідентифікаційний код 14360570, судові витрати в розмірі 458 (чотириста п'ятдесят вісім) грн. 12 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лузан