Постанова

Іменем України

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 242/4641/15-ц

провадження № 61-584св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді - Владимирської І. М. від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, від 27 липня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» (далі - ТОВ Дирекція адміністративних будівель»), публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі -

ПАТ «Державний ощадний банк України»), третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України», про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 10 квітня 2013 року між нею та

ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» було укладено договір про бронювання об'єкту інвестування - однокімнатної квартири № 58 на 14 поверсі будівлі, розташованої по АДРЕСА_1, відповідно до умов якого виконавцем, за умови придбання замовником лоту облігацій, здійснюється подальша передача об'єкта інвестування, тобто квартири № 58, замовнику. Позивачем було придбано у власність лот облігацій за договором від 10 квітня 2013 року БВ-1304/259; Ф1-50/13 та від 25 квітня 2013 року б/н, що підтверджено актом від 01 квітня 2014 року № 14/58 та випискою про операції з цінними паперами від 01 квітня 2014 року. За умовами договору був запланований термін введення об'єкта будівництва в експлуатацію на ІV квартал 2013 року, але об'єкт інвестування не відповідає умовам договору. Згідно з умовами зазначеного договору реєстрація права власності на об'єкт інвестування - житлову квартиру здійснюється ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» або ПАТ «Державний ощадний банк України» з правом передачі ОСОБА_3 свідоцтва про право власності та технічного паспорту на квартиру. У зв'язку з неотриманням від ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» повідомлення про готовність передати у власність їй об'єкт інвестування, вона не має можливості звернутися до ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо припинення дій договору застави лоту облігацій. 11 березня 2013 року між нею та ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» було укладено договір Е-14/58 про бронювання об'єкту будівництва, згідно з яким квартира АДРЕСА_1 є об'єктом інвестування - ізольоване приміщення, призначене для постійного проживання відповідно до ДБН, забезпечене електрикою, водою, опаленням, газом тощо. Проте, такі умови не виконано. Таким чином, невиконанні будівельні роботи не тільки щодо будівництва за проектною документацією житлового будинку АДРЕСА_1, а й роботи визначені договорами про бронювання об'єкту будівництва від 11 березня 2013 року та 10 квітня 2013 року.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 просила суд: зобов'язати

TOB «Дирекція адміністративних будівель» виконати свої обов'язки за договорами від 10 квітня 2013 року б/н та № Е-14/58 щодо усунення недоліків в об'єкті інвестування - житловій квартирі № 58 на 14 поверсі будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 згідно з проектною документацією - закінчення будівництва відповідно до переліку робіт, визначеному пунктом 5.1 договору від 11 березня 2013 року № Е-14/58, пунктом 2.2 договору від 10 квітня 2013 року б/н; зобов'язати TOB «Дирекція адміністративних будівель» передати ОСОБА_3 об'єкт інвестування - житлову квартиру № 58 на 14 поверсі будівлі, розташовану по АДРЕСА_1 за актом прийому-передачі готовності об'єкту інвестування з виконаними у повному обсязі технічними характеристиками за вимогами пункту 2.2. договору від 10 квітня 2013 року б/н про бронювання об'єкту інвестування; зобов'язати TOB «Дирекція адміністративних будівель» та ПАТ «Державний ощадний банк України» передати їй правовстановлюючі документи на житлову квартиру № 58 на 14 поверсі будівлі, розташовану по АДРЕСА_1, а саме свідоцтво про право власності та технічний паспорт на вказану квартиру з проведеною реєстрацією за позивачем права власності на квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно; зобов'язати TOB «Дирекція адміністративних будівель» надати інформацію та документи ОСОБА_3 щодо визначення та утворення суб'єкта господарювання, якому передані функції утримання, управління та експлуатації житлового будинку АДРЕСА_1; зобов'язати TOB «Дирекція адміністративних будівель» передати ОСОБА_3 проектно-конструкторські роботи по переплануванню квартири АДРЕСА_1 за договором про надання послуг

від 10 квітня 2013 року № Е-14/58 за актом прийому-передачі та відповідною проектною документацією.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10 червня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області

від 27 липня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що на теперішній час з настанням форс-мажорних обставин, відсутня можливість провести перевірку наявності чи відсутності недоліків об'єкту інвестування, передати позивачу об'єкт інвестування, правовстановлюючі документи на нього та документи щодо визначення, утворення суб'єкта господарювання, проектну документацію щодо перепланування квартири.

У серпні 2016 рокуОСОБА_3подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» не надало позивачу відповідні підтверджуючі документи, не оформило на неї документи на об'єкт інвестування, передбачені пунктами 4.8., 4.9., 4.10., 5.2.8., 5.4.11. договору. Крім того, форс-мажорні обставини не можуть бути безумовною обставиною для звільнення сторони договору від виконання зобов'язання, тому що форс-мажорні обставини діють якийсь відрізок часу, тому зобов'язання можуть бути виконані після закінчення дії форс-мажорних обставин, а строк виконання зобов'язання може бути продовженим за домовленістю сторін. Також зазначала, що її вимоги є вимогами про зобов'язання відповідачів виконати умови, укладених договорів, а не притягнення їх до відповідальності за порушення зобов'язань, як помилково вважали суди першої та апеляційної інстанцій.

У листопаді 2016 року ТОВ Дирекція адміністративних будівель» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 11 березня 2013 року між ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» та ОСОБА_3 укладено договір про бронювання об'єкту будівництва № Е-14/58, відповідно до умов якого товариство зобов'язувалось здійснити бронювання за ОСОБА_3 квартири № 58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а остання зобов'язувалась придбати пакет облігацій, пред'явити його до погашення та отримати у рахунок погашення пакету облігацій квартиру.

Відповідно до пункту 3.1 указаного договору товариство зобов'язувалось здійснити будівництво житлового будинку у 4 кварталі 2013 року та здати його в експлуатацію.

10 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Дирекція адміністративних будівель», а також ПАТ «Державний ощадний банк України»укладено договір б/н про бронювання об'єкту інвестування - однокімнатної квартири № 58 на 14 поверсі будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, згідно з яким товариством, за умови придбання ОСОБА_3 лоту облігацій, здійснюється бронювання об'єкту інвестування та визначається порядок погашення лоту облігацій з подальшою передачею об'єкту інвестування, тобто указаної квартири, ТОВ «Дирекція адміністративних будівель».

Відповідно до пункту 3.3 договору від 10 квітня 2013 року б/н ОСОБА_3 було придбано у власність лот облігацій за договорами від 10 квітня 2013 року БВ-1304/259;Ф1-50/13 та від 25 квітня 2013 року б/н, що підтверджено актом від 01 квітня 2014 року № 14/58 та випискою про операції з цінними паперами від 01 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 2.6 договору від 10 квітня 2013 року б/н про бронювання об'єкту інвестування запланований термін введення об'єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2013 року.

Оформлення права власності, технічного паспорту та реєстрація права власності на об'єкт інвестування здійснюється силами та за рахунок ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» (пункт 5.4.11 вказаного договору від 10 квітня 2013 року).

10 квітня 2013 року між ТОВ «Дирекція Адміністративних будівель» та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг № Е-14/58, відповідно до умов якого товариство взяло на себе зобов'язання по наданню послуг з виконання проектно-конструкторських робіт (дизайну) квартири ОСОБА_3

Також 10 квітня 2013 року між приватним акціонерним товариством «компанія з управління активами «Альтера Ессет Менеджмент» (продавець), що діє від свого імені та в інтересах закритого не диверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Альтера Перший», від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення від 10 квітня 2013 року діє брокер - товариство - приватне акціонерне товариство «Альтера Фінанс» та ОСОБА_3, а також ПАТ «Державний ощадний банк України», укладено договір купівлі-продажу цінних паперів (лоту облігацій) № БВ-1304/259;Ф1-50/13, відповідно до умов якого продавець продає лот облігацій, визначений пунктом 1.2 цього договору, а ОСОБА_3 зобов'язувалася прийняти та оплатити цей лот облігацій в порядку та на умовах визначених цим договором.

Згідно з договором поруки від 25 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України», ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» та ОСОБА_3, відповідно до підпункту 7 пункту 1.1 статті 1 договору зобов'язання (в повному обсязі або окремій його частини), що випливають з умов кредитного договору, в тому числі, але не виключно: повернути кредит у розмірі 200 000 грн із терміном повернення не пізніше 24 квітня 2028 року, із сплатою процентів 10,5 % річних за період з дати отримання кредитних коштів по 24 квітня 2016 року, 16 % річних за період з 25 квітня 2016 року по 24 квітня 2028 року включно. Відповідно до пункту 2.1. договору поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.

25 квітня 2013 року укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець) договір застави б/н лоту облігацій, відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає у заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу в порядку і на умовах визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності.

Відповідно до пункту 1.2 указаного договору предметом застави за цим договором є рухоме майно, а саме: лот облігацій, які обліковуватимуться на рахунку в цінних паперах № 501468, що відкритий приватним акціонерним товариством «Альтера Фінанс» на підставі договору про відкриття рахунку у цінних паперах від 10 квітня 2013 року № 501468-Д, укладеного із заставодавцем.

Закріплення у цивільному законодавстві принципу «відповідальності за вину» свідчить, що цивільно-правова відповідальність не є абсолютною, тобто вона поширюється до певних меж. Ці межі становлять обставини, наявність яких призводить до звільнення особи від обов'язку нести несприятливі майнові наслідки.

Під підставами звільнення від цивільно-правової відповідальності розуміються обставини, з якими закон або договір пов'язують звільнення особи від застосування до неї санкцій за правопорушення.

Відповідно до пункту 7.1 договору б/н від 10 квітня 2013 року сторони за договором звільняються від відповідальності за порушення умов договору, якщо доведуть, що ці порушення сталися внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини). Жодна із сторін цього договору не буде нести відповідальність за повне чи часткове невиконання будь-якого зі своїх обов'язків за договором, якщо невиконання буде наслідком дії обставин непереборної сили, що виникли після укладання договору.

Відповідно до пункту 16.1 договору про бронювання об'єкту будівництва від 11 березня 2013 року № Е-14/58 сторони звільняються від відповідальності у випадку невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання нею будь-якого зобов'язання за договором, якщо вказане невиконання, несвоєчасне або неналежне виконання обумовлені виникнення обставин непереборної сили, які сторони не могли передбачити і які перешкоджають сторонам виконати свої обов'язки за цим договором.

Як передбачено пунктом 4.1 договору про надання послуг від 10 квітня 2013 року № Е-14/58 сторони звільняються від відповідальності у випадку невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання нею будь-якого зобов'язання за договором, якщо вказане невиконання, несвоєчасне або неналежне виконання обумовлені виникнення обставин непереборної сили, які сторони не могли передбачити і які перешкоджають сторонам виконати свої обов'язки за цим договором.

Відповідно до пункту 6.1 договору від 10 квітня 2013 року № БВ-1304/259;Ф1-50/13 вказаного договору сторони за договором звільняються від відповідальності за порушення умов договору, якщо доведуть, що ці порушення сталися внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини). Жодна із сторін цього договору не буде нести відповідальність за повне чи часткове невиконання будь-якого зі своїх обов'язків за договором, якщо невиконання буде наслідком дії обставин непереборної сили, що виникли після укладання договору.

Отже, аналіз вищезазначених умов указаних договорів дає підстави для висновку про те, що договорами було передбачено підстави звільнення від цивільно-правової відповідальності, зокрема - форс-мажорні обставини.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII, якою передбачено підтвердження обставин непереборної сили, що протягом дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до сертифіката Торгово-промислової палати України від 15 квітня 2016 року№ 6154 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 07 листопада 2014 року для ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» щодо зобов'язань товариства.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (89, 229 ЦПК України), встановивши, що невиконання відповідачами своїх зобов'язань зумовлено непереборною силою - збройним конфліктом, який відбувається на території Донецької області, враховуючи те, що у відповідачів не з їх вини відсутня можливість передати позивачу об'єкт інвестування, правовстановлюючі документи на нього та документи щодо визначення, утворення суб'єкта господарювання, проектну документацію щодо перепланування квартири, дійшли правильного висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило