Справа № 500/256/17
Провадження № 2/500/726/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Петровій В.В.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти»,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

відділу освіти Ізмаїльської міської ради

про

скасування наказів, зобовязання нарахувати та виплатити додаткову заробітну плату, та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач пояснила, що працює на посаді викладача державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», де є класним керівником та завідує навчальним кабінетом. Разом із тим за наказом директора навчального закладу №45 від 01 квітня 2016 року припинено виплату заробітної плати без надбавок з 01 квітня 2016 року, а наказом № 45/1 від 01 квітня 2016 року здійснено виплату заробітної плати без надбавок за січень-лютий 2016 року. Вважає вказані накази є порушенням вимог Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти України за № 102 від 15.04.93 року з наступними змінами та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року за N 56, а також постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2011 року N373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів,вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів N 88 від 25.03.2014 року, у зв?язку із чим просить вказані накази скасувати, стягнути з відповідача на її користь надбавку 20% за престижність праці, 20% за класне керівництво та 13% за завідування навчальними кабінетами. Окрім того просить стягнути моральну шкоду 5000 грн. з урахуванням того, що довгий час заробітна плата не сплачувалась.

Представник державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» безумовно визнала позовні вимоги.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу освіти Ізмаїльської міської ради проти позовних вимог заперечує, пояснив, що державні субвенції були розподілені між навчальними закладами, а надбавки за вимогами постанови Кабінету Міністрів України №88 від 25.03.2014 сплачуються в межах фонду заробітної плати. Також вважає пропущеним строк на оскарження наказів.

Вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Трудовою книжкою позивача підтверджена її робота на посаді викладача державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», де за наказом директора навчального закладу №45 від 01 квітня 2016 року припинено виплату заробітної плати без надбавок з 01 квітня 2016 року, а наказом № 45/1 від 01 квітня 2016 року здійснено виплату заробітної плати без надбавок за січень-лютий 2016 року.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про оплату праці» структурою заробітної плати є основна, додаткова та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Представником відповідача безумовно визнано наявність у позивача підстав для виплати надбавок за класне керівництво та за завідування навчальним кабінетом.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 41 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти України за № 102 від 15 квітня 1993 року з наступними змінами та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року за N 56 учителям, іншим працівникам загальноосвітніх навчальних закладів, училищ фізичної культури, а також викладачам загальноосвітніх дисциплін професійно-технічних навчальних закладів за завідування навчальними кабінетами провадиться додаткова оплата в розмірі 10-13 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Конкретний розмір доплат установлюється керівником навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом.

Вимогами п.36 вказаної інструкції вчителям, викладачам, старшим викладачам, майстрам виробничого навчання та іншим педагогічним працівникам (крім керівних)загальноосвітніх навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів провадиться додаткова оплата за класне керівництво - в розмірі 20 відсотків ставки заробітної плати (посадового окладу).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2011 року N373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів,вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів N 88 від 25 березня 2014 року визначено, що з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників установлено надбавку у граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати) педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів I-II рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування.

Розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці.

Звернення позивача до керівництва навчального закладу та до органів місцевого самоврядування щодо виплати належних надбавок підтверджене листом на адресу позивача за № 150 від 13 квітня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача визнала обґрунтованими пояснення щодо наявності фонду заработної плати для призначення та нарахування вказаних позивачем надбавок.

Таким чином накази директора навчального закладу, якими за №45 від 01 квітня 2016 року припинено виплату заробітної плати без надбавок з 01 квітня 2016 року, а наказом № 45/1 від 01 квітня 2016 року здійснено виплату заробітної плати без надбавок за січень-лютий 2016 року є порушенням умов нарахування заробітної плати позивачеві.

Відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу освіти Ізмаїльської міської ради про пропуск строку для звернення до суду суд вважає необґрунтованим через наявність фактичного спору про розмір заробітної плати, визнання сторонами обставин звернення до органів місцевого самоврядування з питань про нарахування та виплату надбавок, що у відповідності до вимог ст. 233 ч.2 КЗпП України є підставою для звернення до суду з позовом про стягненням належної позивачеві заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Разом із тим, у відповідності до роз'яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням того, що суми на оплату заробітної плати надходять через відділ освіти та строк надходження не залежить від керівництва державного навчального закладу, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає відшкодування в розмірі 500 грн.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати накази директора навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», якими за №45 від 01 квітня 2016 року припинено виплату заробітної плати без надбавок з 01 квітня 2016 року, а наказом № 45/1 від 01 квітня 2016 року здійснено виплату заробітної плати без надбавок за січень-лютий 2016 року.

Зобовязати керівництво державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 надбавки:

●в розмірі 20% посадового окладу за престижність праці педагогічних працівників;

●в розмірі 20% посадового окладу за класне керівництво;

●в розмірі 13% посадового окладу за завідування навчальним кабінетом.

Стягнути з державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 500 грн. (п?ятсот грн.).

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4