Справа № 464/5592/17
пр.№ 2/464/314/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.

секретар судового засідання Добрій О.-В.В.

справа № 464/5592/17

позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"

відповідач ОСОБА_1 не з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49707,93 грн.,

за участю представників учасників справи: позивача ОСОБА_2 (довіреність №7194-К-Н-О від 14.06.2017) - не з'явився, представника відповідача ОСОБА_3 (договір про надання правової допомоги від 05.10.2017) не зявилася,

в с т а н о в и в:

позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 10.07.2009 №б/н у розмірі 49707,93 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 30.06.2017 утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Разом із тим, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не зявився. Від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких останній зазначає, що позивачем порушено істотні умови договору, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами. Згідно із доданим до позовної заяви розрахунком відповідач нібито, періодично погашав кредит банку, що не може відповідати дійсності, так як він є інвалідом першої групи і у вказані у розрахунку періоди часу фізично не мав можливості сплачувати будь-які внески в рахунок погашення кредиту. Крім цього, подала заяву про застосування строків позовної давності Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка яких судом не визнавалась обовязковою, а тому у відповідності до ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання у їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення анкети -заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно із вказаною анкетою - заявою, заявник згоден з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений та згідний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Заявник зобовязується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Заявник виявив бажання оформити на своє імя платіжну карту Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Згідно з п.6.5. Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перерозхід платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

На підставі п.5.5 Умов і правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році.

Крім того, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій вказані умови банку, базова процентна ставка в місяць складає 2,5 %. Розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

У відповідності до ч.1 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Як вбачається з кредитного договору, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, що відображає поступлення коштів на рахунок банку, відповідач прострочив виконання вищезазначених зобовязання по погашенню основної суми кредиту так і процентів по ньому.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Виходячи з умов договору, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідача на користь банку 1455 грн. 68 коп. заборгованості за кредитом.

Щодо ознайомлення відповідача з Умов і правил надання банківських послуг та порушення банком істотних умов договору, на переконання суду, такі доводи представника відповідача спростовуються анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг та матеріалами справи.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд виходить з наступних мотивів та положень закону.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками у розмірі 40915 грн., які нараховані в період з 06 вересня 2009 року по 30 червня 2017 року. Причому такі відсотки обраховані в період з 06 вересня 2009 року по 31 серпня 2014 року за ставкою 30% в рік, в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року за ставкою 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року за ставкою 43,2% річних.

Отже, банк збільшував в односторонньому порядку відсоткову ставку у спірних правовідносинах, а саме з 01 вересня 2014 року. Жодних доказів згоди відповідача чи його повідомлення про таку згоду позивачем суду не надано, а судом не здобуто.

Суд вважає, що таке збільшення відсоткової ставки не відповідає закону, який діяв на час такого збільшення.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року.

Таким чином, на час зміни банком відсоткової ставки за кредитом діяло законодавче обмеження щодо збільшення в односторонньому порядку розміру такої відсоткової ставки, а тому суд вважає, що сума заборгованості відповідача за відсотками у спірних правовідносинах повинна бути розрахована за ставкою 30 % в рік, а не як помилково розраховує позивач у своєму розрахунку за ставкою 34,8% чи 43,2%.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, наданий представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 10 липня 2009 року, за період до 31 серпня 2014 року. Станом на 31 серпня 2014 року розмір заборгованості за відсотками складає 1129 грн. 63 коп.

Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у договорі, щоденний процент становить 0,083%. Тому заборгованість за процентами за період з 1 вересня 2014 року (часу збільшення процентної ставки) до 30 червня 2017 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги) є добутком 1455 грн. 68 коп. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої не змінювався), 1033 дні (з 1 вересня 2014 року до 30 червня 2017 року включно) та 0, 083% і становить 1248 грн. 09 коп.

З огляду на викладене, заборгованість за весь період користування кредитом дорівнює 2377 грн. 72 коп. (сума 1129 грн. 63 коп. до 1 вересня 2014 року та 1248 грн. 09 коп. після 1 вересня 2014 року).

Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а саме, у розмірі 2377 грн. 72 коп., що відповідає ставці 30% в рік та умовам укладеного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Представник позивача в судове засідання не зявився. З прохальної частини позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 4494 грн. 02 коп. заборгованості за пенею та комісією одночасно, однією сумою, яку не розмежовано, що унеможливлює перевірку судом правильності обрахунку такої суми заборгованості, хоча пеня та комісія мають різну правову природу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 4494 грн. 02 коп. заборгованості за пенею та комісією, з наведених вище підстав.

Відповідно до довідки про умови кредитування (а.с.7) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш, ніж на 120 днів, у звязку з чим позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобовязань, підставною та обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з нього 500 грн. штрафу (фіксована частина), 191 грн. 67 коп. штрафу (процентна складова).

Водночас, представник відповідача у заяві вказує на пропуск позивачем строку позовної давності. Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Картка, видана відповідачеві, діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж для погашення заборгованості за договором здійснено 28 квітня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Доказів протилежного представником відповідача не надано. Строк дії кредитної картки до липня 2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 19 серпня 2017 року та просить стягнути заборгованість за кредитним договором в повному обсязі станом на 30 червня 2017 року. Відтак суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 145,60 грн.

На підставі ст. ст.16, 530, 253, 261, 266, 267, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст.10, 76, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2009 року № б/н в розмірі 4525 грн. 07 коп., з яких: 1455 грн. 68 коп. заборгованість за кредитом; 2377 грн. 72 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 191 грн. 67 коп. штрафу (процентна складова)та судовий збір у сумі 145 грн. 60 коп., а всього у розмірі 4670 /чотири тисячі шістсот сімдесят/ гривень 67 копійок.

В решті позову відмовити.

Повне найменування (ім'я) сторін та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, місцезнаходження м.Київ, вулиця Грушевського, 1Д);

відповідач ОСОБА_1 (16.11.1979р.н., РНОКППФО НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2018 року.

Суддя Рудаков І. П.