Справа № 588/225/18
провадження № 2/588/240/18
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

16 лютого 2018 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Щербаченко М. В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем,

У С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2018 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить суд: 1) установити факт, що він ОСОБА_1, проживав однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2, який помер 26.11.1995 року в с.Печини Тростянецького району Сумської області; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства, САПТЗТ «Зоря» площею 4,16 умовних кадастрових гектарів, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №009825, реєстраційний номер 247, виданий на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації №168 від 22.03.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 26.11.1995 року в с.Печини Тростянецького району Сумської області.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, виходячи з таких мотивів.

Проаналізувавши обставини викладені у позовній заяві та формулювання позовної вимоги - "визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства, САПТЗТ «Зоря» площею 4,16 умовних кадастрових гектарів", вважаю, що указана вимога підлягає уточненню позивачем, який помилково ототожнює право на земельну частку (пай) та право власності на земельну ділянку, що є різними за своєю правовою природою обєктами речових прав, що обгрунтовується наступним.

Земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель, тобто без виділення в натурі на місцевості, а земельна ділянка відповідно до статті 79 Земельного кодексу України є обєктом права власності і є частиною земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, тобто характеризується природними властивостями, фізичними параметрами і формується у процесі землеустрою через виготовлення технічної документації.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності регулюється Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з викладеного, земельна частка (пай) до виділення її в натурі на місцевості не є нерухомим майном, на яке може бути визнано право власності, на відміну від земельної ділянки, а тому в судовому порядку за особою може бути визнано не право власності, а право на земельну частку (пай), яка після виділення її меж в натурі на місцевості, може перетворитись у земельну ділянку і стати обєктом права власності.

Таким чином, оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, позивач, ураховуючи зміст позовної заяви, може ставити питання про визнання за ним права, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2, тобто права на земельну частку (пай), що посвідчувалось Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 009825, зареєстрований за № 247, а не права власності на цю частку, якщо спадкодавцем не отримувався Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін указаного Сертифікату.

Отже, указана позовна вимога ОСОБА_1 підлягає уточненню.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позову висунув дві позовні вимоги, кожна з яких має бути оплачена судовим збором окремо.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн. (1762*0,4).

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1057,20 грн. відповідно до квитанції № 0.0.964527638.1 від 15.02.2018, натомість сума належного до сплати судового збору складає 1409,6 грн. (704,8 грн. + 704,8 грн.), оскільки позивачем подана позовна заява. Вимоги про встановлення факту за ставкою 352,40 грн. відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" оплачуються у разі подання заяви у справах окремого провадження, у справах позовного провадження позовні вимоги оплачуються за ставками, установленими пунктами 1 - 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Ураховуючи, викладене сума недоплаченого позивачем судового збору складає 352,40 грн.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 175 позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Всупереч указаній вимозі, позовна заява біля дати її складання "15.02.2018" містить рукописний запис прізвища та ініціалів позивача «ОСОБА_1І.», проте відповідний підпис позивача відсутній. Відповідно до копії першого аркушу паспорта громадянина України підпис ОСОБА_1 представляє собою за транскрипцією буквено-штрихову будову, тобто не є написанням повного його прізвища та ініціалів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без руху з наданням представнику позивача часу для усунення указаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 258 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Печинської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк тривалістю 10 (десять) днів, який обчислюється з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків.

Судовий збір має бути сплачений за реквізитами: отримувач коштів - Державний бюджет Тростянецького району 22030101; код отримувача за ЄДРПОУ - 37344688; банк отримувача - ГУ ДКСУ у Сумській області; код банку отримувача (МФО) - 837013; рахунок отримувача - 0388; код класифікації доходів бюджету - 22030101; у графі призначення платежу вказати - судовий збір, зазначити прізвище, імя, по-батькові позивача, назву суду, де розглядається справа; у графі "код платника" вказати власний ідентифікаційний номер) та подання до суду документу в підтвердження сплати судового збору.

Розяснити заявнику, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву буде визнано неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Щербаченко