АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2044/17 22-ц/774/756/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/2044/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

позовному розглянув у спрощеному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2017 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі о 10 год. 56 хв., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в порядку регресу, посилаючись на те, що 21 лютого 2014 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1/1871806, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 175032,70 гривень строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року, включно, на купівлю транспортного засобу "Renault Duster" для особистих потреб у сумі 167000,00 гривень зі сплатою 15,90 % річних за користування кредитом, відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу Банку, за ризиками КАСКО з максимальним лімітом кредитування у сумі 14973,66 гривень зі сплатою 22.00 % річних за користування Кредитною лінією, строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за договором кредиту було укладено договір поруки № Р1/1871813 від 21.02.2014 року з ОСОБА_3 та договір поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року з ОСОБА_1, які зобов'язалися відповідати перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Станом на 23.06.2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» складала 143306,96 гривень, що свідчить про часткове погашення штрафних санкцій ОСОБА_2

Позивачем ОСОБА_1, як поручителем, 08.07.2016 року, було погашено залишок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року в повному обсязі.

Разом з цим 11.08.2016 року, позивачем, було направлено вимоги про сплату заборгованості на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості за Кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року не було сплатили.

За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідачів в порядку регресу заборгованість на свою користь у сумі 143306,96 гривень. .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2017 року, в якому виправлено описку ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в порядку регресу в розмірі 143306 грн. 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1433 грн. 07 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позов до ОСОБА_5 пред'явлено після закінчення строку дії поруки, оскільки 11.08.2016 року, позивачем, було направлено вимоги про сплату заборгованості як на адресу ОСОБА_2, так і на адресу ОСОБА_3, що свідчить про пред'явлення вимоги поручителю у шестимісячний термін.

Позивач зауважує на тому, що відповідач ОСОБА_3 у п.3.4 договору Поруки надала згоду на те, що у випадку заміни позичальника за кредитним договором, а також у випадку переведення боргу за кредитним договором на нового позичальника, покладення позичальником виконання обов'язків за кредитним договором на іншу особу, порука залишається дійсною.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в порядку регресу не оскаржено, тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегією суддів не переглядаються.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2014 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1/1871806, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 175032,70 гривень строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно на: купівлю транспортного засобу "Renault Duster" для особистих потреб у сумі 167000,00 гривень зі сплатою 15,90 % річних за користування кредитом, відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу Банку, за ризиками КАСКО з максимальним лімітом кредитування у сумі 14973,66 гривень зі сплатою 22.00 % річних за користування Кредитною лінією, строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № Р1/1871813 від 21.02.2014 року з ОСОБА_3 та Договір Поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року з ОСОБА_1, які зобов'язалися відповідати перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Станом на 12.05.2016 року у ОСОБА_2 виникла прострочена заборгованість перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в загальній сумі 146847,71 гривень, що складається з строкової заборгованості у сумі 138864,91 гривень, штрафних санкцій у сумі 6698,00 гривень та донарахованих відсотків у сумі 1290,81 гривень.

Станом на 23.06.2016 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» складала 143306,96 гривень, що свідчить про часткове погашення штрафних санкцій ОСОБА_2

Згідно з положеннями розділу 3 договору поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року, порукою забезпечене виконання як дійсного зобов'язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі Договору. Пунктом 2.4. Кредитного договору № 1/1871806 від 21.02.14 року встановлено, що не зважаючи на інші умови Договору, Кредит за Договором може бути погашений повністю або частково будь-якою третьою (іншою) особою, яка виявила бажання та готова погасити Кредит Позичальника на що Позичальник підписанням Договору надає свою згоду. Відповідно з положеннями Розділу 6 Договору поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016, якщо поручитель виконав боргові зобов'язання, до нього переходять усі права кредитора у цих зобов'язаннях, в тому числі й ті, що забезпечували їх виконання.

На виконання вищезазначеного, позивачем ОСОБА_1, як Поручителем, 08.07.2016 року було погашено залишок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині його позовних вимог до ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позов до ОСОБА_3, як до поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором подано після закінчення строку дії поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року за результатами розгляду справи № 6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було сплачено борг за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року 08 липня 2016 року.

Виходячи з аналізу вище вказаних норм Закону, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником (позичальником) зобов`язання за договором кредиту повинна бути пред`явлена упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, однак, як вбачається із матеріалів справи, позов пред`явлено 04.04.2017 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні праві підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в порядку регресу, з огляду на те, що позов пред'явлено після закінчення строку дії поруки.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пред'явлення ним позову ОСОБА_5 після закінчення строку дії поруки, оскільки 11.08.2016 року, позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості як на адресу ОСОБА_2 так і на адресу ОСОБА_3, що свідчить про пред'явлення вимоги поручителю у шестимісячний термін, колегія судів до уваги не приймає тому, що вони ґрунтуються на неправильному трактуванні та застосуванні норм матеріального права.

Так, за вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Письмова вимога, яка була направлена позивачем ОСОБА_3 про погашення сплаченої ним заборгованості свідчить про вимогу позивача погасити цю заборгованість.

З огляду на викладене, слід виходити з того, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя обчислюється з часу надсилання вимоги про виконання зобов'язань за договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем по справі 08 липня 2016 року, було сплачено борг за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року.

11.08.2016 року, позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості як на адресу боржника - ОСОБА_2, так і на адресу поручителя - ОСОБА_3, яка отримала вказану вимогу 15.08.2017 року (а.с.50) натомість позов до відповідачів пред'явлено 17.04.2017 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов пред'явлено після закінчення строку дії поруки.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач ОСОБА_3 згідно п.3.4 договору поруки надала згоду на те, що у випадку заміни позичальника за кредитним договором, а також у випадку переведення боргу за кредитним договором на нового позичальника, покладення позичальником виконання обов'язків за кредитним договором на іншу особу, порука залишається дійсною, колегією не приймаються до уваги, оскільки факт того, що порука ОСОБА_3 у зв'язку з погашенням позивачем заборгованості за кредитним договором, залишилась дійсною, сторонами не оспорюється.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: