Справа № 661/1500/17
Провадження № 2/661/25/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.

за участю секретаря Асанової Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника Південної регіональної філії Державного підприємства «Інформ-Ресурси» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_1, до Південної регіональної філії Державного підприємства «Інформ-Ресурси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Транзит», відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на майно, зняття арешту з автомобіля та виключення його з акту опису та арешту, зобов»язання безоплатно повернути автомобіль, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що 27 вересня 2010 року ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Енерго-Транзит» договір оренди автомобіля «Фотон» моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y6JV8D665J00096 з правом його подальшої передачі у приватну власність позивача після сплати останнім передбачених договором коштів. Свої зобов»язання ОСОБА_3 повністю виконав та, набувши автомобіль у власність, продовжував його експлуатувати. У березні 2014 року, під час керування транспортним засобом він був зупинений працівниками роти ДПС в м.Таврійськ, які повідомили про наявність боргу і, в зв»язку із цим, арешту майна ТОВ «Енерго-Транзит» та помістили його автомобіль на штрафний майданчик Державного підприємства «Інформ-Ресурси, де той перебуває і до теперішнього часу. Оскільки позивач виконав взяті на себе зобов'язання та сплатив передбачені договором кошти, просить суд визнати за ним право власності на спірний автомобіль, зобов»язати Південну регіональну філію Державного підприємства «Інформ-ресурси» м. Таврійськ безоплатно його повернути йому, зняти арешт, накладений на автомобіль у межах виконавчого провадження, та виключити його з акту опису і арешту, складеного державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м.Києві.

В судове засідання по справі позивач не з»явився, його представник за довіреністю ОСОБА_1 вимоги позову підтримав з підстав, у ньому зазначених. Додатково пояснив, що придбаний автомобіль згідно договору оренди з викупом вибув з фактичного володіння відповідача і був переданий позивачу у власність, кошти за нього ОСОБА_3 повністю виплатив ще у жовтні 2011 року, на переоформлення автомобіля у передбачений законом спосіб потрібні були значні кошти, котрих на той час ні в нього, ні у відповідача ТОВ «Енерго-Транзит» не було, а тому переоформлення довелося відкласти. Через накладення арешту та вилучення автомобілю він обмежений в своїх правах та інтересах щодо безперешкодної експлуатації та розпорядження придбаним транспортним засобом. Раніше до суду не звертався, оскільки намагався мирним шляхом вирішити ці питання, але на даний час, остаточно впевнившись в ухилянні відповідачів щодо належного оформлення правочину, просить суд задовольнити вимоги позивача.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Транзит» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що дозволяє суду вирішити справу без його участі.

Представник відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м .Києва в судове засідання не з»явився, письмово просив справу розглядати без його участі. Зазначив, що на виконанні у цьому відділі перебуває виконавче провадження № 44593635 з виконання наказу Господарського суду м.Києва № 4/331 від 02.08.2010 року про стягнення з ТОВ «Енерго-Транзит» на користь ПАТ «АК «Експерс-банк» боргу у розмірі 1 117 208,11 грн. , а також звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1. 11.09.2014 року державним виконавцем в ході примусового виконання винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та внесено ці відомості до відповідних Державних реєстрів, а тому, з метою додержання законних прав та інтересів стягувача, просить у позові відмовити.

Представник Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ Ресурси» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що цей відповідач не є належним, а також на неможливість, зокрема, безоплатного повернення транспортного засобу, оскільки плата за його зберігання справляється у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Розглянувши подану позовну заяву, заслухавши доводи та пояснення учасників процесу, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-4 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволеннясвоїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповіднодо закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Виходячи зі змісту даної правової норми право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Тобто, у позивача є право власності на певне майно і має місце факт оспорювання належного позивачу права.

Таким чином, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права, на захист якого подано позов, останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно. Отже, умовами задоволення розглядуваного позову, перш за все, є надання позивачем належних доказів на підтвердження факту приналежності йому спірного транспортного засобу на праві власності.

ОСОБА_2 вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2010 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-Транзит» та ОСОБА_3 було укладено Договір № 2010/СО-10 оренди автомобіля Фотон з подальшим правом його викупу , відповідно до умов якого Орендодавець ТОВ «Енерго-Транзит» зобов'язався передати до 27 листопада 2011 року Орендареві ОСОБА_3 автомобіль ФОТОН моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y6JV8D665J00096, вартістю 35 000 грн., з наступним переходом права власності на нього від Орендодавця до Орендаря, а Орендар зобов»язався прийняти цей автомобіль у строкове платне користування, а згодом і у власність (п.1 Договору), а також сплачувати Орендодавцеві щомісячні платежі готівкою або на рахунок орендодавця у розмірі 2500 грн. за кожен місяць строку користування автомобілем, що орендується, починаючи з 27.11.2010 року(п.п.5.2, 5.3).У відповідності із п.6.3 цього Договору після підписання обома Сторонами відповідного акту про викуп автомобіля Орендодавець зобов»язується здійснити всі передбачені законодавством дії для оформлення та передачі права власності на орендований автомобіль Орендарю. Перехід права власності на автомобіль від Орендодавця до Орендаря оформлюється шляхом складання (підписання та скріплення печатками) Сторонами відповідного акта.

На виконання умов Договору № 2010/СО-10 від 27.09.2010 року ТОВ «Енерго-Транзит» передало, а ОСОБА_3 прийняв транспортний засіб ФОТОН моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y6JV8D665J00096, що підтверджується Актом приймання - передачі від 27.09.2010 року.

ОСОБА_2 вбачається з довідки ТОВ «Енерго-Транзит» від 03 жовтня 2011 року, ОСОБА_3 виконав всі свої зобов»язання по Договору № 2010/СО-10 оренди автомобіля Фотон (державний номер НОМЕР_2) з подальшим правом його викупу і сплатив свої орендні платежі.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як встановлено судом, визнано представником позивача в судовому засіданні та підтверджується письмовими матеріалами справи, договір№ 2010/СО-10 від 27.09.2010 року був укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, однак, в порушення вимог Закону, не був нотаріально посвідчений. Таким чином правочин, на підставі якого позивач володіє і користується транспортним засобом, є нікчемним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. Так, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення (зокрема, якщо одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) - відшкодувати вартість отриманого, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, доводи позивача про набуття ним права власності на автомобіль на підставі договору оренди від 27.09.2010 року є неспроможними з підстав нікчемності правочину, оскільки його недійсність прямо встановлена Законом.

Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

В ході судового розгляду справи встановлено, що автомобіль ФОТОН моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасіY6JV8D665J00096 не був знятий з обліку в органах МРЕВ ДАІ, не було проведено державну реєстрацію автомобіля за позивачем з видачею відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який і є належним документом, що свідчить про власника транспортного засобу, а тому перехід права власності на автомобіль з ТОВ «Енерго-Транзит» на ОСОБА_3 не відбувся.

З пояснень в ході розгляду справи представника позивача ОСОБА_1 вбачається, що після виконання ОСОБА_3 умов договору оренди та сплати відповідачу коштів у сумі 35 000 грн. він не переоформив автомобіль на себе одразу через відсутність коштів, а на сьогодні зробити це перешкоджає та обставина, що на спірний автомобіль державним виконавцем ВДВС Святошинського м. Київ накладено арешт.

Суд вважає, що такі доводи представника позивача не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не є тими поважними причинами, з якими закон пов'язує неможливість вчинення державної реєстрації транспортного засобу у строк більше ніж три роки з моменту укладення Договору оренди 27.09.2010 року.

Таким чином, позивач не був та не є власником автомобіля ФОТОН моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасіY6JV8D665J00096, а тому положення закону, що регулює питання визнання та захисту права власності, не можуть бути застосовані до виниклих правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту приналежності позивачу спірного майна на праві власності, визнаного державою у встановленому законом порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, як вбачається з інформації про виконавче провадження, на підставі наказу № 4/331 від 02.08.2010 року, виданого Господарським судом міста Києва, 03.09.2014 року відкрито виконавче провадження №44593635 про стягнення з ТОВ «Енерго-Транзит» на користь ПАТ «АК «Експерс-банк» боргу, який складається з 1 100 000,00 грн. просроченого кредиту, 339 973,01 грн. відсотків, 43 655 пені за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків, 33 045,21 грн. пені за несвоєчасне повернення кре6диту, 4 882,19 грн. як 3% річних, 15 697,43 грн. індексу інфляції.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ від 11.09.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «Енерго-Транзит».

08.09.2014 року інспектором ДПС ДАЇ складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу - автомобілю ФОТОН, державний номер НОМЕР_1.

Отже, на час накладення арештів, тимчасового затримання транспортного засобу та розгляду справи, власником автомобіля ФОТОН моделі ВJ 1049V8Jd6-3, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер шасі Y6JV8D665J00096є ТОВ «Енерго-Транзит», який має покладені судовим наказом невиконані зобов'язання, а тому діії в ході примусового виконання судового рішення здійснено державним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі сукупності вищезазначеного,керуючись ст.ст. 12, 81,82, 89, 259 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до Південної регіональної філії Державного підприємства «Інформ-Ресурси», товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Транзіт», відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту та виключення майна з акту опису і арешту, зобов'язання безоплатно повернути автомобіль відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до апеляційного суду Херсонської області, через Новокаховський міський суд.

Повний текст рішення складено 02 березня 2018 року.

Ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко