Справа №568/856/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Саган В.В.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з неї на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня подачі заяви до суду.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 свої вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала повністю, просить суд, в разі розірвання шлюбу, надати їй право й надалі іменуватися прізвищем чоловіка.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову, за наявності законнихпідстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Так, у відповідності до свідоцтва про шлюб, між громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований 06.07.2001 року у Бугаївській сільській раді Радивилівського району Рівненської області за актовим записом № 5 (а.с.3).

Приймаючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд керується нормами ст.24 Сімейного кодексу України про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до норм ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також судом встановлено, що до укладення шлюбу з ОСОБА_1, відповідачка іменувалася прізвищем Глива (а.с.3). Згідно з нормами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.

Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_3 (а.с.4).

Неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, у лікарів у зв'язку із захворюваннями не знаходиться. Дані обставини визнані сторонами під час розгляду справи по суті.

Згідно ч.3 ст.181, ст. 184 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Норми ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України вказують на те, що при визначенні розміру аліментів в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2-групи загального захворювання, не працює, проживає із сином ОСОБА_5 на зйомній квартирі окремо від позивача з дочкою.

На момент прийняття судом рішення по даній цивільній справі, дочка позивача та відповідачки ОСОБА_3 досягла п'ятнадцяти річного віку. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум для дитини цього віку з 01.01.2018 року становить 1860 гривень.

При цьому, приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки суд бере до уваги норми ч.2 ст.182 СК України, щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок по здійсненню таких витрат лягає на обох батьків, у зв'язку з чим, при визначенні розміру аліментів має враховуватись участь кожного з батьків у таких витратах.

Таким чином, вважаючи на дослідженні докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дочки у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення нею повноліття.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору під час розгляду цивільної справи позивачі у справах щодо стягнення аліментів.

Норми ч.6 ст. 141 ЦПК України вказують, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В матеріалах справи в наявності письмові докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу( а.с.1 ).

Позивач просить суд не стягувати з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Вважаючи на норми ст. 13 ЦПК України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивача, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113, 180, 181, 182, 183,184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 141, 206, 430 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовільнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06.07.2001 року у Бугаївській сільській Раді Радивилівського району Рівненської області за актовим записом № 5.

Надати відповідачці ОСОБА_2 право, після розірвання шлюбу, й надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_2.

Визначити місцем проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання її батька ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 (одна тисяча гривень) щомісячно починаючи з 17.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 ( одна тисяча гривень) щомісячно починаючи з 17.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття, в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права , свободи, інтереси та обовязки до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29.01.2018 року.

Суддя Д.В.Мельник