Рішення

Іменем України

19 лютого 2018 року м. Чернігів

Справа №751/8191/17

Провадження №2/751/61/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Дасюк Н. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - орган опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області

представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7

представник третьої особи органу опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про визнання недійсним договору дарування,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_1, укладений 06.04.2016 року між сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2007 року з ОСОБА_6 було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 13.08.2012 року за кошти його матері в сумі 18 500 доларів США та коштів дружини в сумі 1 650 доларів США він придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зазначив, що стосунки між подружжям погіршилося, а тому щоб запобігти розлученню, колишня дружина шляхом обману та зловживаючи його довірою, погодилась відновити сімейні стосунки та не подавати на розлучення, взамін чого він змушений був подарувати вищезазначену квартиру своїм дітям в рівних частинах. Отже, збіг тяжких обставин, а саме: загроза втратити родину спонукали його укласти договір дарування квартири на вкрай невигідних умовах безоплатно позбавивши єдиного наявного у нього житла. За таких обставин, на підставі ч.3 ст.203, ч.1 ст.233 ЦПК України просить визнати недійсним договір дарування.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідно до ст. 179 ЦПК України позивачем подано відповідь на відзив.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти заявленого позову заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві (а.с.43-49).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - орган опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради, що залучений до участі у розгляді справи ухвалою суду від 19.02.2018 року, в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, який також залучений ухвалою суду від 19.02.2018 року до участі у справі як третя особа, в судове засідання не прибув, надіслав про розгляд справи без участі представника, зазначивши, що позовні вимоги не підтримують.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вислухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с.12).

Від спільного шлюбу подружжя має малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.50) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.51).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13).

Під час перебування у шлюбі було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 13.08.21012 року(а.с.8-9).

У наступному, 06 квітня 2016 року, вищевказану квартиру ОСОБА_1 передав як дарунок безоплатно у власність своїм дітям на підставі договору дарування квартири, який зареєстровано в реєстрі за №253 та посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.10-11).

Крім того, представник відповідачів ОСОБА_6 надала при укладенні договору дарування заяву про згоду на укладання договору, посвідчену ОСОБА_9 за №250 від 06.04.2016 року і яка зберігається у справах приватного нотаріуса (а.с.10 зв).

До речі, згідно витягу із рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради №28 від 08.02.2016 року ОСОБА_1 дозволено подарувати вищевказану квартиру дітям у рівних частинах кожному. Договір дарування дозволено підписати матері від імені дітей (а.с.53).

Свідок ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 - друзі позивача, в судовому засіданні пояснили, що в 2015 році позивач працював за межами України. При зустрічах з ним восени 2015 року ОСОБА_1 був у пригніченому стані та повідомив, що дружина пропонує йому подарувати квартиру дітям, або в іншому випадку вона буде подавати на розлучення. У квітні 2016 року він підписав даний договір, щоб зберегти свою сім'ю. На протязі 2014 - 2015 року ОСОБА_1 не розповідав про свої проблеми. У спірній квартирі був після розлучення сторін ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що знайома з відповідачем з 1999 року зі студентських років. Вона є хрещеною дітей позивача та відповідача. Зазначила, що жили вони добре, діти були доглянуті. Подарувати квартиру дітям вони вирішили спільно і вона була неодноразово свідком того, як вони обговорювали дане питання. Це відбувалось в січні 2016 року. Напередодні укладання договору дарування відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були нормальні.

ОСОБА_13, яка допитана як свідок, в судовому засіданні пояснила, що є колегою відповідача. Навесні 2016 року, спілкуючись на роботі ОСОБА_6 розповіла, що вони з чоловіком вирішили подарувати квартиру дітям. Про розлад їх сімейних відносин їй стало відомо вже влітку 2016 року, тому що ОСОБА_6 почала шукати роботу, приходила на роботу засмучена, влітку 2016 року перевезла дітей із Чернігова до Славутича.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що її донька товаришує з відповідачкою. Зазначила, що ОСОБА_6 часто приходила до них в гості, спілкувалась з її донькою. Під час цих бесід вона також була присутня. Були розмови про те, що ОСОБА_6 разом зі своїм чоловіком вирішили подарувати квартиру своїм дітям. Потім вона прийшла засмучена і повідомила, що чоловік кидається на неї з ножем і вона буде подавати на розлучення. Одного разу був випадок, коли вона прийшла до них і в цей час зателефонував ОСОБА_1. Вона запропонувала послухати, як розмовляє з нею колишній вже чоловік. Вони з дочкою почули погрози вбивством та вимагання повернути квартиру.

Згідно рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області №73 від 26.01.2018 року та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, з метою захисту житлових та майнових прав малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 орган опіки та піклування вважає за недоцільне визнання договору дарування спірної квартири (а.с.77-78).

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відповідно до вимог ст. 233 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові ВСУ від 06 квітня 2016 року у справі № 6-551цс16, тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Основною ознакою правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, є те, що він повинен бути вчинений саме для усунення або зменшення цих тяжких обставин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка письмових доказів у справі в сукупності з показаннями свідків, дає підстави для висновку, що позивач мав намір подарувати спірну квартиру своїм дітям, нотаріусом було розяснено наслідки укладення договору дарування, при цьому, ОСОБА_1 підтвердив, що укладення договору відповідає інтересам сторін; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Суд вважає, що позивач вчинив цілеспрямовані дії щодо дарування спірної квартири відповідачам та не надав належних та допустимих доказів про те, що оспорюваний договір дарування вчинений під впливом тяжких для позивача обставин і на вкрай невигідних умовах.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 717 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_6, треті особи - орган опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про визнання недійсним договору дарування відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.02.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк