Справа № 214/5525/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Євтушенко В.С., Усік М.О.

за участю позивачки - ОСОБА_1

за участю представника позивачки - ОСОБА_2

за участю відповідача - ОСОБА_3

за участю представника відповідача - ОСОБА_4

за участю представника третьої особи виконавчого комітету Саксаганської

районної у місті ради - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення документів на виїзд та надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить: надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_3, 1970 року народження до 31 січня 2020 року; надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України (до країн Шенгенської угоди, Туреччини, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Єгипту, Марокко, Таїланду, Шрі-Ланки, Індії, США, Канади, Росії, Сполученого Королівстві Великобританії і Північної Ірландії) малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька ОСОБА_3 до 31 січня 2020 року.

В обґрунтування позову наводить наступне. З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року. Від шлюбу в них є спільна дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. За останній рік їхнього подружнього життя, у неї з відповідачем склалися непрості взаємовідносини. Відповідач нехтував виконанням своїх батьківських і чоловічих обов'язків, був байдужим до всього, що відбувається, і на всі її пропозиції і зауваження, вів себе агресивно і діяв їй на зло, незважаючи на те, що вона діяла в інтересах збереження сім'ї і благополуччя сина. 30 травня 2017 року шлюб з відповідачем розірваний і вона, позивачка, стала проживати окремо за місцем своєї реєстрації, разом зі своїми неповнолітніми синами: ОСОБА_6, 2014 року народження та ОСОБА_8, 2007 року народження. Влітку 2017 року, до неї зателефонував її батько ОСОБА_9, який мешкає в Німеччині, і запропонував їй, під час її щорічної основної відпустки з 15 грудня 2017 року по 13 січня 2018 року приїхати до нього в гості, разом з її синами, тобто його онуками: ОСОБА_6 та ОСОБА_10, для розширення світогляду, культурного, творчого, духовного розвитку та відпочинку. Крім того, батько, повідомив про те, що він планує відвідати разом з нею та з її сином ОСОБА_6, німецького фахівця в галузі медицини для обстеження, з метою отримання практичних рекомендації щодо лікування ОСОБА_6, який має вроджену хворобу: «Вроджена воронкообразна деформація грудної клітини 2-3 ступенів. Сколіотична осанка. Плосковагульсні стопи». Знаючи, про те, що для виїзду з України і в'їзду в Україну неповнолітніх громадян України, потрібна нотаріально посвідчена згода другого з батьків, вона звернулася до своїх колишніх чоловіків за наданням такої згоди, і її перший чоловік, батько ОСОБА_10, таку згоду надав, а батько - ОСОБА_6 з надуманих причин, мотивуючи тим, що вона планує залишитися з сином в Німеччині на постійному місці проживання, в такій згоді відмовив. Всі її заперечення про те, що його побоювання не відповідають дійсності, так як вона офіційно працює в дошкільному навчальному закладі № 303, її старший син являється учнем 5-А класу Криворізької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 41. Крім того, просить лише дозволу на тимчасовий виїзд за межі України для розширення світогляду, оздоровлення, культурного, творчого та духовного розвитку дитини, які були ним проігноровані. Її старший син відвідує спортивну секцію по плаванню, куди згодом вона планує віддати свого молодшого сина. В подальшому, вони будуть здійснюватися виїзди за кордон для участі в змаганнях та туристичних подорожах разом з колективом спортивної секції. Відсутність та неможливість отримання дозволу на виїзд зі сторони відповідача, буде перекреслювати всі намагання сина брати участь у майбутніх змаганнях та подорожах разом зі своєю спортивною секцією. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наполягає, що не надання згоди батьком на виїзд дитини за кордон для відпочинку з метою оздоровлення, розширення світогляду, отримання додаткових знань, порушує права та інтереси малолітньої/неповнолітньої дитини та є зловживанням з боку відповідача своїми батьківськими правами. Зазначені положення містяться і у Декларації про права дитини, прийнятою резолюцією 1386 (Х1У) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року та згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Всі вище перелічені обставини, недбале ставлення відповідача до своїх обов'язків, як батька, унеможливлюють отримання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон та тимчасових виїздів сина за кордон зі нею, як матір'ю, та/або третіми особами.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просить: надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Федеративної Республіки Німеччини малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_3, 1970 року народження на такі періоди: з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року, з 10 липня 2018 року по 20 серпня 2018 року; з 20 грудня 2018 року по 20 січня 2019 року, з 10 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 20 січня 2020 року, з 10 липня 2020 року по 20 серпня 2020 року у супроводі матері ОСОБА_1, 1987 року народження.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та підтвердила його зміст. Крім того, пояснила, що має намір виїжджати з дітьми за кордон. В позові періоди, на які просить надати дозвіл, зазначені з запасом, бажає повести дітей за кордон як в 2018 році, так і в 2019 році, як в Німеччину, так і в зазначені країни. Бажає лікувати свою молодшу дитину, бажає, щоб дитина подивилася Новорічні свята. Кожний рік звертатися до суду з питання про надання дозволу на виїзд, можливості не має. Також пояснила, що в позові про розірвання шлюбу адвокат вказав, що вона, позивачка, бажає виїхати на постійне проживання за кордон. Вона, позивачка, відвідувала курси німецької мови, так як на той час мала намір виїхати разом з відповідачем та дітьми до Німеччини, лікувати дитину. Її, позивачки, батько висилав документ, який стосується виїзду в Німеччину.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та підтвердив його зміст.

Відповідач у судовому засіданні первісно позов не визнав повністю та пояснив, що не заперечує, щоб дитина виїжджала для лікування. Але він, відповідач, не бачив дитину влітку 2017 року, визначений йому порядок спілкування з дитиною вважає неправильним, виїзд дитини за кордон скоротить час спілкування з дитиною. Влітку 2016 року він, відповідач, був у Німеччини разом з позивачкою у батька останньої. За час перебування у батька позивачки не бачив, що останній погано ставився до дитини. Побутові умови у батька позивачки гарні. Дитина була і другого разу в Німеччині, розповідала, що її хтось вдарив. В подальшому пояснив, що згоден на виїзд дитини без його супроводу в період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року. Також пояснив, що був за кордоном, вважає, що поїздки за кордон будуть на користь для розвитку дитини. Він надавав згоду на виїзд дитини за кордон без його, батька, супроводу, але пізніше цю згоду відкликав, так як позивачка сказала, що вивезе дітей до Німеччини на постійне проживання, зазначала про це в позові про розірвання шлюбу. Позивачка без нього, відповідача, була за кордоном, повернулися до України. Після того, як скасував згоду, позивачка до нього, відповідача, зверталася, просила надати таку згоду. Позивачка до нього, відповідача, ставиться погано. В його, відповідача, присутності, коли проживали разом з позивачкою, остання лаяла сина. Коли проживав разом з дружиною, остання казала, що бажає поїхати на постійне місце проживання до Німеччини разом з дітьми та ним, відповідачем. На це він, відповідач, відповідав, що не заперечує проти виїзду на постійне місце проживання в Німеччину, але через рік або півтора, так як в нього є старенька мати, яка потребує допомоги. Знає, що позивачка з метою реалізації планів виїзду за кордон, відвідувала курси німецької мови, не заперечував проти цього.

Представник відповідача у судовому засіданні первісно позов не визнав та при цьому підтвердив пояснення відповідача.

Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що позов підлягає задоволенню. При цьому пояснила, що дана справа стосується прав дитини, батьки зобов'язані забезпечувати права дитини. Намір позивачки поїхати за кордон, де знаходиться дідусь дитини, буде на користь дитині. Німеччина є державою, яка входить до Євросоюзу, дотримується принципів мирного вирішення питань, військових дій в цій країні нема. Вважає, що суду необхідно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди на це відповідача. Вважає, що дозвіл на виїзд необхідно надати на такий проміжок часу, який буде потрібен для дитини. До суду також надійшла заява (а.с.64), відповідно до якої представник виконкому підтримав позов.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що позивачку та відповідача знає, стосунки з ними нормальні. Їй, свідку, відомо, що позивачка бажає поїхати з дітьми до свого батька в Німеччину, а позивач проти цього заперечує, вважаючи, що позивачка не повернеться до України. Вона, свідок, впевнена, що позивачка та діти повернуться, так як діти відвідують навчальні заклади, позивачка працює. В неї, свідка, є дитина, з якою вона відпочиває як на Україні, так і за кордоном, пропонувала позивачці разом з дітьми відпочивати разом. Знає з власного досвіду, що відпочинок за кордоном є більш якісним та зручнішим. Знає, що у дитини позивачки та відповідача є захворювання хребта, з приводу цього захворювання позивачка під час перебування в Німеччині возила дитину до лікаря, ходить до лікаря і в Україні. На даний час позивачка не має намірів виїхати на постійне місце проживання до Німеччини, пропонувала відповідачу з'їздити до Німеччини з метою лікування сина. Вона, свідок, 6 січня 2018 року особисто дзвонила відповідачу та запитувала, чому останній не надає дозвіл на поїздку позивачки з дитиною за кордон. На це питання відповідач відповів: «Що мені викинути»? Смисл цієї відповіді вона, свідок, не зрозуміла. Знає, що разом з дітьми позивачка без відповідача їздила за кордон та повернулася, позивачка бажає, щоб діти добре відпочивали. Зміст позовної заяви про розірвання шлюбу не знає. Вона, свідок, не є спеціалістом в галузі медицини, вартість лікування за кордоном не знає, але допускає, що там можливо і безкоштовне лікування. Знає, що в 2018 році позивачка ще не була у відпустці. Від позивачки знає, що відповідач під час, коли розглядається справа, висловив згоду на те, щоб позивачка з дитиною виїхала за кордон на 10 днів.

У судовому засіданні також безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про народження ОСОБА_6 (а.с.6), рішення суду (а.с.7), довідка про склад сім'ї (а.с.8, 35), виписний епікриз (а.с.10, 38-39), довідка про навчання ОСОБА_10 (а.с.11, 34), довідки про роботу позивачки (а.с.12, 13, 36, 37), довідка стосовно ОСОБА_6 (а.с.40), заява ОСОБА_3 (а.с.41), рішення виконкому (а.с.42), повідомлення ОСОБА_9 (а.с. 75-76).

Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: відповідачем 4 грудня 2017 року про відкладення розгляду справи, яке задоволено; представником позивачки 14 грудня 2017 року про долучення доказів, яке задоволено; про надання можливості вирішити справу мирним шляхом, яке задоволено; про допит свідка, яке задоволено.

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом свідоцтво про народження ОСОБА_6 (а.с.6), так як він підтверджує заявлені вимоги, а саме, що позивачка є матір'ю, а відповідач батьком ОСОБА_6

Суд вважає належним доказом рішення суду (а.с.7), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем.

Суд вважає належним доказом довідку про склад сім'ї (а.с.8, 35), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме проживання дітей з позивачкою.

Суд вважає належними доказами виписна епікризи (а.с.10, 38-39), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме здоров'я ОСОБА_6

Суд вважає належними доказами довідки: про навчання ОСОБА_10 (а.с.11, 34), про роботу позивачки (а.с.12, 13, 36, 37), стосовно ОСОБА_6 (а.с.40), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме про відвідування дітьми позивачки учбових закладів, місця роботи позивачки.

Суд вважає належним доказом заяву ОСОБА_3 (а.с. 41), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме надання та відзиву відповідачем згоди на виїзд дитини.

Суд вважає належним доказом рішення виконкому (а.с.42), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме участі батьків у вихованні дитини, наявності з цього питання спору.

Суд вважає належним доказом повідомлення ОСОБА_9 (а.с. 75-76), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме проживання батька позивачки в Німеччині, намірів проживання його разом з родиною дочки.

Показання свідка ОСОБА_11, суд вважає належним доказом, так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме необхідності лікування дитини, наявності у позивачки бажання лікувати дитину, відсутності наміру у позивачки на даний час виїхати на постійне проживання до Німеччини, повернення позивачки з-за кордону разом з дітьми, небажання батька надати згоду на виїзд дитини.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка ОСОБА_11 допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_11 є достовірними, так як вони узгоджуються з довідками про навчання дітей, про роботу позивачки, виписним епікризом. Також суд бере до уваги, що у судовому засіданні не встановлено підстав, з яких би свідок надавала неправдиві показання.

Пояснення позивачки про те, що її старший син займається плаванням та вона планує, щоб молодший син також займався плаванням, не підтверджені належними доказами, а тому судом не приймаються до уваги.

Пояснення відповідача про те, що позивачка має намір не повертатися до України після виїзду за кордон, не підтверджені належними доказами, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11В, а тому судом не приймаються до уваги.

Твердження відповідача про те, що позивачка лаяла дитину, що під час перебування за кордоном дитину били, не підтверджені належними доказами, а тому судом не приймаються до уваги.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 21 червня 2013 року по 30 травня 2017 року, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, позивачка також має сина ОСОБА_10, що встановлено на підставі свідоцтва (а.с.6), рішення (а.с.7), довідки (а.с.8, 35), пояснень позивачки, довідки (а.с.8, 35).

ОСОБА_6 має вроджену хворобу: «Вроджена воронкообразна деформація грудної клітини 2-3 ступенів. Сколіотична осанка. Плосковагульсні стопи» і з цього приводу потребує лікування, що встановлено епікризом (а.с.10, 38-39).

Після розірвання шлюбу позивачка та відповідач стали проживати окремо, позивачка проживає зі своїми синами: ОСОБА_6 та ОСОБА_10, 2007 року народження, що встановлено довідкою (а.с.8, 35).

Позивачка працює, її син ОСОБА_10 навчається в школі, її син ОСОБА_6 відвідує дошкільний навчальний заклад, що встановлено довідками (а.с.11, 34), про роботу позивачки (а.с.12, 13, 36, 37), стосовно ОСОБА_6 (а.с.40).

Позивачка та відповідач не можуть дійти згоди у вирішенні питання про участь батька у вихованні дитини, з приводу чого прийняте рішення виконкомом, що встановлено рішенням (а.с.42).

Батько позивачки ОСОБА_9 проживає в Німеччині, має гарні умови проживання, в 2016 році позивачка, відповідач та діти перебували у ОСОБА_9, повернулися до України, що встановлено поясненнями сторін, показаннями свідка ОСОБА_11

16 червня 2016 року відповідач надав письмову згоду на тимчасовий виїзд до ФРН позивачки та сина в період з 16 червня 2016 року по 16 червня 2017 року.

В 2017 році ОСОБА_9 висловлював бажання, щоб позивачка з відповідачем та дітьми стала проживати в Німеччині, проти цього відповідач не заперечував.

Позивачка виїжджала з дитиною за кордон без супроводу відповідача та повернулася в Україну, що встановлено показаннями свідка ОСОБА_11, визнається сторонами.

Позивачка має намір забезпечити дітям відпочинок за кордоном, лікування свого сина ОСОБА_6, має намір з цією метою виїжджати за кордон, відповідач не надає згоду на виїзд ОСОБА_6 за кордон, свою згоду відкликав 18 травня 2017 року.

До взаємин між сторонами належить застосувати норми ЦК України, СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Як передбачено ст.1Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім

випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну; громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Підстави для обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачені ст. 6 названого Закону.

Відповідно до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, (далі за текстом «Правила»), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Як передбачено п.4 вказаних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з

батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу

другого з батьків.

В своєму позові позивачка посилається на положення ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», вказуючи, що відповідно до цієї норми права, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Редакція ст. 4 вказаного Закону була змінена Законом України №1474-19 від 17 липня 2016 року, а тому наведена в позову редакція вказаної норми втратила силу і не підлягає застосуванню.

Судом не встановлено передбачених законом підстав для обмеження виїзду дитини за кордон. Тому батьками дитини ОСОБА_6 відповідно до ч.7 ст.7 СК України має бути забезпечена можливість здійснення права дитини на виїзд за кордон.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка для створення належних умов для відпочинку та для лікування свого неповнолітнього сина ОСОБА_6, батьком якого є відповідач, має намір виїжджати з сином до Федеративної Республіки Німеччина, де проживає батько позивачки, він же дідусь ОСОБА_7 Суд приходить до переконання що такий виїзд буде відповідати інтересам дитини, так як останній потребує лікування, а медичне забезпечення в ФРН має достатньої кваліфікований рівень. Виїзд до ФРН буде сприяти розширенню світогляду дитини, позитивно впливати на її духовний та моральний розвиток. Ці наміри позивачки узгоджуються з її обов'язком піклуватися про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, відповідають інтересам дитини

У судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, нотаріальну посвідчену згоду на такий виїзд він відкликав. На переконання суду, для відмови відповідача надати згоду на виїзд дитини не існує будь яких вагомих підстав, а тому відповідач необґрунтованообмежує права дитини. Тому право дитини на виїзд за кордон, має бути захищено шляхом надання судом такого дозволу.

Таким чином, позивачка, діючи у відповідності до ст. 154 СК України, яка надає право батькам на звернення до суду за захистом прав та інтересів дитини та відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України обґрунтовано звернулася до суду за захистом прав малолітньої дитини.

З урахуванням наведеного та зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, а також небажання батька дитини надати згоду на виїзд дитини за кордон, суд вважає, що маються підстави для надання тимчасового дозволу на виїзд за межі України до Федеративної Республіки Німеччини малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька, у супроводі матері.

Таким чином, суд вважає, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернулася до суду за захистом прав дитини.

Отже, вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача та його представника, пояснення третьої особи, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Також суд враховує, що задоволення позову буду відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту оспорюваних прав позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.15, 16, 313 ЦК України, ст.ст.7, 150, 154, 155 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, - задовольнити повністю.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Федеративної Республіки Німеччини малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, на такі періоди: з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року, з 10 липня 2018 року по 20 серпня 2018 року; з 20 грудня 2018 року по 20 січня 2019 року, з 10 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 20 січня 2020 року, з 10 липня 2020 року по 20 серпня 2020 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов