Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 183/3286/13-ц

провадження № 61-3549 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,
суддів:Олійник А. С., Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,
учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2015 року у складі судді Городецького Д. І., додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року у складі судді Городецького Д. І. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Рудь В. В., Ткаченко І. Ю., Повєткіна В. В.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 15 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № К-Д 014/02-40/538 про придбання нерухомого майна, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 116 000 доларів США строком до 13 грудня 2016 року, а позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 9,99 % річних з 15 грудня 2006 року по 14 березня 2007 року та 13 % річних - з 15 березня 2007 року по 13 грудня 2016 року, здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіка погашення кредиту.

Додатковою угодою від 6 березня 2009 року № К-Д 014/02-40/538/1 врегульовано заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої настав.

Відповідно до додаткової угоди від 30 квітня 2010 року № К-Д 014/02-40/538/2 врегульовано заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої настав.

На забезпечення виконання зобов'язань із повернення кредитних коштів між

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позичальником 15 грудня 2006 року укладено договір іпотеки № 014/02-40/1240 про передачу в іпотеку нерухомого майна, а саме: комплекс будівель та споруд (приміщення магазину, навіс, кіоск, кафе, покриття, огорожа) загальною площею 206,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Відомості щодо обтяження предмета іпотеки були внесені до Державного реєстру іпотек 7 грудня 2006 року за № 10363791 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 7 грудня 2006 року за № 14233952.

Зобов'язання за кредитним договором банк виконав належним чином, перерахувавши кошти в сумі 116 000,00 доларів США на поточний рахунок боржника № НОМЕР_1, що підтверджується меморіальним валютним ордером

від 15 грудня 2006 року № 1.

На порушення умов кредитного договору позичальник зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 грудня 2012 року заборгованість за договором складає

87 108,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року становить 696 260 грн 72 коп., із яких: 81 777,38 доларів США - непогашена сума кредиту;

5 331,43 доларів США - несплачені проценти; 1 157,62 доларів США - пеня.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 грудня 2006 року

№ 014/02-40/1240, а саме на нерухоме майно: комплекс будівель та споруд (приміщення магазину, навіс, кіоск, кафе, покриття, огорожа), загальною площею 206,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7, для задоволення грошових вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 014/02-40/538 в сумі 696 260 грн

72 коп. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 11 вересня 2014 року до участі у справі як третьої особи залучений ОСОБА_8

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 листопада 2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Для задоволення вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № К-Д 014/02-40/538 у розмірі 87 108,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року становить 696 260 грн 72 коп.; та складається з: непогашеної суми кредиту -

81 777,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає 653 646 грн 60 коп.; заборгованості за процентами - 5 331,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає 42 614 грн 12 коп.; пені -

1 157,62 доларів США що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає

9 252 грн 85 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд (приміщення магазину літ. А загальною площею

153,00 кв. м; навіс літ. Ж; кіоск літ. Е, загальною площею 6,00 кв. м; кафе літ. З площею залу кафе 42,60 кв. м; покриття І; огорожа № 1, 2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 7 лютого 2014 року скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 листопада 2013 року та призначено розгляд справи в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_7 позовних вимог не визнала, зазначивши, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості саме у розмірі 696 260 грн 72 коп., які позивач просить суд стягнути з неї шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, тому вважає, що позовні вимоги є необґрунтованим та безпідставним, а позов не підлягають задоволенню.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 7 жовтня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 014/02-40/538 у розмірі 87 108,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає 696 260 грн 72 коп. та складається з: непогашеної суми кредиту -

81 777,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає 653 646 грн 60 коп.; заборгованість за процентами - 5 331,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає 42 614 грн 12 коп.; пеня -

1 157,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 грудня 2012 року складає

9 252 грн 85 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки

від 15 грудня 2006 року № 014/02-40/1240 - нерухоме майно: комплекс будівель та споруд (приміщення магазину літ. А загальною площею 153,00 кв. м; навіс літ. Ж; кіоск літ. Е загальною площею 6,00 кв. м; кафе літ. З площею залу кафе 42,60 кв. м; покриття І; огорожа № 1, 2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, тому банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року визначено початкову ціну предмета іпотеки за договором іпотеки від 15 грудня 2006 року № 014/02-40/1240 - нерухомого майна: комплексу будівель та споруд (приміщення магазину літ. А загальною площею

153,00 кв. м; навіс літ. Ж; кіоск літ. Е загальною площею 6,00 кв. м; кафе літ. З площею залу кафе 42,60 кв. м; покриття І; огорожа № 1, 2), що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7, для його подальшої реалізації відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: ціна продажу предмета іпотеки повинна бути встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня 2015 року та додаткове рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 5 січня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства, які регулюють встановлені правовідносини, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У травні 2016 року ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня

2015 року, додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позов є незаконним та необґрунтованим, оскільки у позивача відсутні оригінали належним чином оформлених доказів, які б підтверджували наявність заборгованості, крім того, позивач надав до суду довідку, відповідно до якої меморіальний ордер від 15 грудня 2006 року № 1 знищений позивачем у зв'язку із закінченням строку його зберігання, тому вважає, що у відповідача не існує жодних зобов'язань перед позивачем. Крім того, судом першої інстанції ухвалено додаткове рішення з грубим порушенням норм процесуального права, оскільки позовна заява не містить окремої позовної вимоги про визначення початкової ціни предмета іпотеки, щодо якої позивач подавав суду докази та пояснення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 7 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду справу № 235/3619/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_10, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_11, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_10 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що до спірних правовідносин судами застосовано норму статті 39 Закону України «Про іпотеку» та ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії проведення виконавчих дій.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що є достатньо обґрунтовані підстави для відступлення від висновку щодо застосування норми права (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 183/3286/13-цза позовом Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня

2015 року, додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 235/3619/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С. О.Погрібний

О. В. Ступак

Г. І.Усик