Номер справи 623/2347/17
Номер провадження 2-з/623/18/2018
УХВАЛА

іменем України

12 лютого 2018 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого: Одарюка М.П.

при секретарі: Костенко В.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: ОСОБА_6

представника третьої особи: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа- служба в справах дітей Ізюмської міської ради Харківської області про збільшення розміру аліментів, відібрання дитини у батька і повернення її матері та про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи служба у справах дітей Ізюмської міської ради, служба у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів,-

В с т а н о в и в:

Позивач надав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд:

1) Зобов`язати ОСОБА_5 у присутності третьої особи - служби у справах дітей Ізюмської міської ради вжити заходів для зустрічі (побачення) матері, ОСОБА_2 із донькою, ОСОБА_8 - за фактичним місцем реєстрації дитини, де вона проживала з народження;

2) Заборонити ОСОБА_5 виїзджати за межі України без згоди на те ОСОБА_2 (у тому числі АРК Крим та тимчасово непідконтрольні Україні території Донецької та Луганської областей);

3) Зобов`язати ОСОБА_5 надати інформацію що підтверджує, де саме фактично постійно проживає малолітня дитина ОСОБА_8 у зв`язку із самовільною зміною міста проживання дитини;

4) Накласти арешт на заробітну плату ОСОБА_5 та інші види виплат, передбачених ч.4 ст. 150 ЦПК України;

5) Накласти арешт на майно ОСОБА_5, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, Бородянський район, с. Пилиповичи, вул. Незалежності, 21 та квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування клопотання позивач та її представники посилаються на те, що відповідач шляхом обману викрав дитину, порушив порядок побачень із донькою, уникає можливості спілкування дитини разом із матір`ю, дитина може бути вивезена в іншу область або АРК Крим, де відповідач довгий час працював, відповідач порушив порядок оплати аліментів, встановлених рішення суду від 07.08.2015р.

Відповідач та представник відповідача заперечують проти клопотання, вважають його безпідставним та необгрунтованим.

Представник третьої особи підтримує клопотання щодо надання можливості зустрічей дитини разом з матір`ю, в іншій частині залишає на розсуд суду.

Суд, розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, вислухавши думку всіх учасників справи, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України арешт майна є одним з видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів ( ч. 4 ст. 151 ЦПК України).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Відповідно до цього ж п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.23 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ №207 від 02.03.2016р. працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), обєднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення оформляє і видає довідку про реєстрацію місця проживання/перебування дітям до 16 років та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, за формами згідно з додатками 13 або 14 відповідно.

Як вбачається з клопотання та матеріалів справи, у клопотанні позивач просить суд забезпечити вжиття заходів щодо зустрічі доньки за фактичним місцем реєстрації дитини, де вона проживала з народження, однак в матеріалах справи відсутня довідка на підтвердження реєстрації місця проживання дитини або в с. Петропілля або в м. Ізюмі.

Наявна довідка КЖРЕП -1 від 02.07.2015р. та довідка ОСББ "Жуковського" без дати та номеру (а.с. 17,207) не є належним доказом на підтвердження реєстрації місця проживання дитини, що свідчить про відсутність правових підстав для забезпечення позову в цій частині.

При цьому суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права повторно звернутися із таким клопотанням про забезпечення позову разом із наданням відповідних належних доказів.

Щодо вимоги про заборону відповідачу виїзджати за межі України без згоди на те ОСОБА_2, то суд вважає за необхідне наголосити, що ці вимоги є безпідставними, у резолютивній частині клопотання не ставиться питання стосовно заборони відповідачу виїзджати за межі України або на тимчасово окуповану територію разом з донькою, а заборона самому відповідачу у виїзді документально не обгрунтована.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати інформацію на підтвердження постійного місця проживання дитини, то ці вимоги не відповідають положенням ОСОБА_3 10 Розділу ІІІ Цивільного процесуального кодексу України, недоведено що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Крім того, ця вимога за своєю правовою природою є витребуванням доказів, що передбачає інший порядок подачі заяви про забезпечення доказів.

Стосовно вимог про накладення арешту та заробітну плату або майно, то так само не доведено що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Позовні вимоги не містять будь - яких зобов`язань майнового характеру, які виникли до подачі позовної заяви до суду, стосуються лише збільшення розміру аліментів.

Зважаючи на вищевикладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-159, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк