Справа №461/8698/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 лютого 2018 року Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17 131, 59 гривень, покликаючись на те, що 15.03.2017 року між ПАТ КБ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KF032904-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 15 000,00 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 13.03.2020 року. Однак, станом на сьогоднішній день, відповідач свої обов'язки за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, як стверджує позивач, у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, що становить 17 131, 59 гривень, а тому просить позовні вимоги задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд постановив розгляд справи проводити у його відсутності, з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.2017 року між ПАТ КБ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KF032904-AN, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 15 000,00 гривень /а.с.6-7/.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював часткове погашення кредиту, однак допускав порушення встановленого кредитним договором графіку, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку загальної заборгованості /а.с.5/ становить 17 131, 59 гривень, що включає в себе:

-13749,37 гривень заборгованості за кредитом; 0, 54 гривень нараховані та несплачені проценти за кредитом; 3112,29 гривень заборгованості за комісією; 272,39 гривень заборгованості за пенею.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у ОСОБА_1 допускав порушення встановленого кредитним договором №KF032904-AN графіку, останній в судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задоволити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем в ході розгляду справи були понесені витрати в сумі 2400,00 гривень, а оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за договором №KF032904-AN від 15.03.2017 року в сумі 17 131, 59 (сімнадцять тисяч сто тридцять одну) гривню 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.