Провадження № 2/742/156/18
Єдиний унікальний № 742/4164/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого-судді Циганка М.О.,

за участю секретаря Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» та ОСОБА_2 освіти і науки України про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку по заробітній платі,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» та ОСОБА_2 освіти і науки України про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку по заробітній платі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 26 серпня 1985 року працювала в ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» на посаді викладача. Назаком №116-к від 17 листопада 2014 року була звільнена з 17 листопада 2014 року із займаної посади за згодою сторін у зв»язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України. Проте, ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» всупереч ст.116 КЗпП України при звільненні її з роботи не здійснив виплату нарахованої заробітної плати, яка за період з червня по серпень 2014 року становить 12 376 грн. 37 коп. В період часу з 17 листопада 2014 року до вересня 2015 року позивач неодноразово зверталася до ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» з вимогою здійснити повний розрахунок із заробітної плати, проте до даного часу заробіну плату так і не виплачено. Оскільки, з вини ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» позивачу не виплачено при звільнені заробітну плату у строки, визначені ст.116 КЗпП України, тому позивачем і подано позов про солідане стягнення заробітної плати в розмірі 12 376 грн. 37 коп. та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку з ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» та ОСОБА_2 освіти і науки України, який здійснював фінансування та обслуговування рахунків коледжу.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.28).

Представник відповідача ОСОБА_2 освіти і науки України в судове засідання не з»явився, проте згідно відзиву, просив справу розглядати без його участі. Просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві (а.с.29-31).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (надалі - закон №108/95-ВР), ст.94 КЗПП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 4 закону №108/95-ВР передбачено, що джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Так відповідно до ст.98 КЗПП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Крім того, згідно ст.13 Закону №108/95-ВР визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 26 серпня 1985 року працювала в ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» на посаді викладача. Назаком №116-к від 17 листопада 2014 року була звільнена з 17 листопада 2014 року із займаної посади за згодою сторін у зв»язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України (а.с.9-11).

На підтвердження неотримання заробітної плати після звільнення та на підтвердження розміру нарахованої на підприємстві заробітної плати, позивачем надано копію Довідку ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» від 17 листопада 2014 року за №43/2, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 нараховано заробітну плату за червень 2014 року 5468 грн. 25 коп.; липень 2014 року 3279 грн. 05 коп. та серпень 2014 року 3629 грн. 07 коп., що в загальному розмірі становить 12 376 грн. 37 коп. (а.с.8).

ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи Державного вищого навчального закладу «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж»: 94517, Луганська обл., м.Хрустальний, вул.Луганське шосе, буд.27. Організаційно-правова форма державна організація (а.с.20-24).

Відповідно до Переліку населених пунктів Донецької та Луганської областей, затвердженогорозпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження перелізу населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Хрустальний (Красний Луч) Луганської області належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження.

ОСОБА_3 з постановою правління Національного Банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06 серпня 2014 року № 466 призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності 11 листопада 2014 року, встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Пунктом 3 Тимчасового порядку, затвердженого вищезгаданої постановою, встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов'язки (п. 4 Тимчасового порядку).

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, належними та достовірними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.77 та ч.1 ст.79 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,5,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, судом встановлено, що не запречувалося і позивачем, що ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» не був переміщений на територію підконтрольну українській владі, що також підтверджується й відомостями наданими ОСОБА_2 освіти і науки України (а.с.30).

З урахуванням постанови правління Національного Банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06 серпня 2014 року № 466, казначейське обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів й приведення всіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою, на даний час призупинено.

Крім того, згідно положень постанови КМУ від 07 листопада 2014 року №595, не передбачено проведення виплат з бюджетів на непідконтрольних українській владі територіях. При цьому, виплата заробітної плати для працівників за період, коли заклад розміщувався на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або заклад був переміщений в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки, ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж», який знаходиться на території, на якій органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, і на даний час не переміщений на територію підконтрольну українській владі, і його казначейське обслуговування на даний час призупинено, тому позовні вимоги позивача суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, при вирішенні позовних вимог щодо стягнення нарахованої заробітної плати з ОСОБА_2 освіти і науки України, суд враховує, що Положенням про ОСОБА_2 освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630, визначено, що міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або проводять іншу діяльність, пов»язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Враховуючи положення ст.34 Закону України «Про вищу освіту» безпосереднє управління діяльністю закладу вищої освіти здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). До повноважень керівника навчального закладу відносять зокрема призначення на посаду та звільнення з посади працівників, а також забезпечення охорони праці, дотримання законності та порядку.

Оскільки, позивач не перебуває в трудових відносинах з ОСОБА_2 освіти і науки України, то в розумінні норм КЗпП України, відповідач не є особою, яка повинна виплачувати позивачу заборгованість по заробітній платі, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення не виплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку слід також відмовити.

Крім того, при вирішенні справи, суд враховує, що відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження перелізу населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Красний Луч Луганської області де розміщений ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, тому надана позивачем довідка ДВНЗ «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» від 17 листопада 2014 року за №43/2, не може бути допустимим доказом на підтвердження вимог ОСОБА_1, оскільки вказана довідка отримана на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Аналогічні правові позиції викладені і в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року, справа №541/1995/16-ц та від 12 жовтня 2016 року, справа №610/3249/15-ц.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж» та ОСОБА_2 освіти і науки України про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку по заробітній платі відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко