У К Р А Ї Н А
БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 2/408/1445/17
ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ 408/5805/17-ц

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2018 року смт.Біловодськ
Біловодський районний суд Луганської області у складі :
головуючого - судді Карягіної В.А..
при секретарі- Савенко Т.А.
розглянувши в судовому засіданні в залі судового засідання в смт. Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської (Петрівської) селищної (сільської)ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,-
в с т а н о в и в :
Представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом , в якому просить визнати за позивачкою право власності після смерті 08.12.2014 року її рідної сестри, ОСОБА_3, на житловий будинок., розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Петропавлівка, пров. ІІІ Садовий,5/а. Позивачка звернулася до ОСОБА_1 державної нотаріальної контори із відповідною заявою для вчинення нотаріальних дій щодо реєстрації спадкової справи, отримала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, але отримати свідоцтво на спадщину не змогла, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу, що стало підставою для звернення до суду.
В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, повідомлялися про день, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності.
Представник відповідача - Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області в заяві просить розглянути справу у відсутності представника. Заперечень до позову не має.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.
Згідно до ст. 12,13,81 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3., що підтверджується рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 10.10.2016 року (а.с. 9-10).
ОСОБА_3 померла 08.12.2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть № 104 від 18.12.2014 року (а.с.- 11).
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, смт. Петропавлівка, пров. ІІІ Садовий,5/а.
З письмових доказів, наданих до позову,встановлено, що ОСОБА_3 за договором від 09.08.1959 року виконавчий комітет Теплівської районної ради народних депутатів згідно рішення від 06.08.1959року надало у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального жилого будинку по пров. 3-й Садовий в смт.Петрівка , у якому ОСОБА_3 іменується як забудовник (а.с.- 14-17).
Даний факт також підтверджено довідкою Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області від 23.10.2017 року, згідно з якою забудовником за адресою провулок 3 Садовий, смт. Петропавлівка є ОСОБА_3, будинок збудовано у 1962 році.
Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56., Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Згідно з довідкою, виданою Петропавлівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, у смт. Петропавлівка (Петрівка) по господарська книга не велася та право власності в БТІ на вищевказаний житловий будинок ОСОБА_3 не було оформлено, що підтверджено довідкою КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації» (а.с.21, 23).
Порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, розяснюється: по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.
За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.
27.05.2015 року позивачка звернулася з заявою до ОСОБА_1 державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті рідної сестри, яка була зареєстрована та заведена спадкова справа за № 40503975 (а.с.- 35). Відповіддю приватного нотаріуса ОСОБА_1 нотаріального округу Луганської області від 20.10.2017 року позивачці відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову про визнання за позивачем- спадкоємцем права власності на житловий будинок., який залишився після смерті ОСОБА_3, відмовити, оскільки за час життя ОСОБА_3 не набула права власності на збудований нею житловий будинок у встановленому законодавством України порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,89,206, 263-265 ЦПК України, ст.1216, 1223, 1262 ЦК України, суд-
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Копію рішення направити сторонам для відома.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.А.Карягіна