Справа № 639/7298/17
Провадження №2/639/532/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 міської ради, в якому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала померлій ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.07.2005 року ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4) А.В. зареєструвалась та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зі своєю далекою родичкою ОСОБА_3.

29.09.2005 року квартира АДРЕСА_2 була приватизована на ОСОБА_4 та ОСОБА_3

09.07.2007 року ОСОБА_3 померла.

Поховання померлої ОСОБА_3, проводилось ОСОБА_1 за її власні кошти.

Протягом встановленого законом строку, ОСОБА_4 звернулась до 5-тої ХДНК з заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 22.11.2017 року №3354/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії державного нотаріуса Пятої ХДНК ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №6, що знаходиться в будинку №69-А по вул. Орача в м. Харкові, яка належала померлій ОСОБА_3, так як ОСОБА_1 не може підтвердити родинні або інші відносини зі спадкодавцем.

24.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Пятої ХДНК з заявою з проханням надати інформацію про наявність чи відсутність інших спадкоємців ОСОБА_3, померлої 09.01.2007 року.

24.11.2017 року відповіддю державного нотаріуса Пятої ХДНК ОСОБА_5 було повідомлено, що в матеріалах спадкової справи №338/2007, що заведена після померлої 09.01.2007 року ОСОБА_3, міститься заява ОСОБА_1, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №338 від 11.05.2007 року про прийняття спадщин. Інших заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

З 09.01.2007 року по теперішній час ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі №6, що знаходиться в будинку №69-А по вул. Орача в м. Харкові, будь-яких претензій щодо зазначеного нерухомого майна до ОСОБА_1 не надходило.

ОСОБА_1 відкрито володіє частиною квартири, яка належала померлій ОСОБА_3, здійснює догляд за квартирою, проводить необхідний поточний ремонт, укладає угоди про надання послуг та сплачує комунальні послуги.

08.08.2012 року ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_6, яка також зареєстрована та постійно проживає у вищезазначеній квартирі.

На думку позивача, вона відкрито, безперервно володіє спірним майном понад десять років, а отже за нею може бути визнано право власності в порядку набувальної давності.

На даний позов, 30.01.2018 року від ОСОБА_2 міської ради надійшов відзив, в якому вони зазначили, що фактично позивачем ставиться питання про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її родички. Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, позивачем не правильно обраний спосіб захисту своїх порушених прав. Просили у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності від 28.12.2017 року в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як було встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.09.2005 року гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3. ( а.с. 7)

Згідно довідки про склад сім*ї від 28.04.2006 року за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 онука, ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с. 10)

Зі свідоцтва про шлюб Серії 1-ВЛ №163580 вбачається, що ОСОБА_4 після реєстрації 27 серпня 2011 року шлюбу, змінила прізвище на ОСОБА_1. ( а.с. 14)

ОСОБА_3 померла 09 січня 2007 року. ( а.с. 11)

Частина 1 ст.1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Зі смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається у тому числі з ? частини квартири №6, що знаходиться в будинку №69-А по вул. Орача в м. Харкові.

Статтями 1268 та 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як зазначив представник позивача, ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до пятої ХДНК з заявою про прийняття спадщини після померлої 09.01.2007 року ОСОБА_3, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки заявник не може підтвердити родинні або інші відносини зі спадкодавцем.

Дійсно, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.11.2017 року №3354/02-31, державним нотаріусом Пятої ХДНК ОСОБА_5 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №6, що знаходиться в будинку №69-А по вул. Орача в м. Харкові, яка належала померлій ОСОБА_3, так як ОСОБА_1 не може підтвердити родинні або інші відносини зі спадкодавцем. ( а.с. 18)

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за нею право власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови добросовісності заволодіння чужим майном відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом, інакше кажучи, не знав про обставини, у звязку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна.

У п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 було відомо, що ? частина квартири №6, що знаходиться в будинку № 69-А по вул. Орача в м. Харкові, належить на праві власності ОСОБА_3, яка померла 09.01.2007 року, та є спадковим майном.

Отже, факт добросовісного володіння позивачем вищезазначеним житловим будинком не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується доводів позивача відносно того, що вона тривалий час утримувала спірне майно, дбала про нього, сплачувала комунальні послуги, а отже відкрито ним володіла, з цього приводу суд зазначає наступне.

Дійсно, як вбачається за матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своєю донькою. ( а.с. 20)

З позивачем ОСОБА_1 укладені договори про надання комунальних послуг за вищевказаною адресою. Нею проводиться оплата комунальних платежів. ( а.с. 22- 25; 41-60)

Однак, як було встановлено судом позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4, а отже у відповідності до вимог ст. 322 ЦК України зобовязана, як власник, утримувати майно, що їй належить.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, при цьому фактично зазначає, що має право на це майно як спадкоємець, однак не має доказів на підтвердження родинних звязків зі спадкодавцем, у звязку з чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3, суд вважає, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому відмовляє у задоволенні його позову.

Оскільки у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76-81, 141, 259, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 344, 1220, 1268, 1269 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) до ОСОБА_2 міської ради ( м. Харків, майдан Конституції, 7) про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

овний текст судового рішення складено 05.02.2018 року.

Суддя В. В. Труханович