справа № 166/1500/17
провадження № 2/166/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне 06 лютого 2018 року

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.

за участю секретаря Заєць Н.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі-Позивач) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2В.(надалі-Відповідач) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що проживала з Відповідачем у цивільному шлюбі. 16 лютого 1995 року у них народилась спільна дитина- Сидорук ОСОБА_3. Подавати спільну заяву про реєстрацію дитини Відповідач відмовився.

11 серпня 1995 року між ними було укладено шлюб, який 08 лютого 2001 року був розірваний. Після розірвання шлюбу вони продовжували спільно проживати в одному будинку та вести спільний побут як сімейна пара, підтримуючи при цьому інтимні відносини.

03 липня 2003 року у них народилась ще одна спільна дитина ОСОБА_4. Подавати спільну заяву про реєстрацію дитини Відповідач знову відмовився, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 липня 2003 року серії 1-ЕГ № 118139, згідно якого дитина зареєстрована зі слів Позивача, батько вказаний за прізвищем Позивача.

Продовжуючи разом спільне сімейне життя без фактичної реєстрації шлюбних відносин вони здійснили таїнство Вінчання в храмі Різдва Богородиці в смт. Ратне, що підтверджується відповідним церковним свідоцтвом від 30.01.2005 року.

Будучи і далі сімейною парою та спільно проживаючи 11 червня 2013 року в них народився спільний син ОСОБА_5, проте подавати спільну заяву про реєстрацію дитини Відповідач знову ж таки відмовився, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 червня 2013 року серії 1-ЕГ № 178018, згідно якого дитина зареєстрована зі слів Позивача, батько дитини вказаний за її прізвищем.

Про підтримання факту сімейних відносин свідчить також будинкова книга, відповідальним за ведення якої є ОСОБА_2 і без згоди якого Позивач не могла бути прописана за спільною з Відповідачем адресою по вул. Газіна, 64, смт. Ратне.

Факт того, що Відповідач є батьком підтверджується сімейними фотографіями. З 2016 року вони перестали разом жити з Відповідачем через конфлікти, які виникали у звязку із відмовою ним подавати до органів державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про визнання батьківства для юридичної реєстрації Відповідача батьком своїх дітей. Свою відмову він мотивував тим, що у разі припинення шлюбних відносин між ними він не буде зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей.

Відповідач працює в Ратнівській ЦРЛ Волинського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та кожного року за його заявою одержує Новорічні подарунки на двох дітей.

ОСОБА_1 просить встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, згідний сплачувати аліменти.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (надалі- СК України), при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

ОСОБА_6 встановлено, що на момент народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак проживали однією сім'єю.

Разом з тим, у свідоцтвах про народження дітей у графі «батько» зазначено - ОСОБА_7, однак, імя та по-батькові, які вписані у графі «батько» особи у свідоцтвах про народження дітей є повністю ідентичними з імям та по батькові позивача ОСОБА_2

Суд відмовляє в клопотанні Позивача про призначення судово-генетичної еспертизи щодо факту батьківства Відповідача відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки сам Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він дійсно є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Виходячи з вищенаведених обставин, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Матеріалами справи (свідоцтвами про народження дітей, довідкою № 7888 від 13.12.2017 року, виданою Ратнівською селищною радою Ратнівського району Волинської області) стверджено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходяться на утриманні Позивача, батьком яких є Відповідач.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів Суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

З пояснень Позивача та Відповідача ОСОБА_6 встановлено, що матеріальне становище Відповідача задовільне, він є матеріально забезпеченим та фізично здоровим, не є платником аліментів на інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати.

Враховуючи також вік неповнолітніх дітей, їх стан здоров'я, матеріальне становище та обставини викладені вище, Суд дійшов висновку, що з Відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей на користь Позивача у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 ( шістосот сорок) грн. та в користь Позивача, понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн., які пов'язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст. ст. 10, 12,133,141, 246, 247, 264, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст.125, 128, 135, 190 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 14 грудня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень (в УДКСУ у Ратнівському районі код отримувача 37821937, МФО 803014, рахунок отримувача 0320).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лозицький С.О.