02.03.2018 227/561/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року справа № 227/561/18

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кошлі А.О.

за участю:

секретаря судового засідання Овчинніковій Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2. Обґрунтовуючи заяву зазначив, що 20 січня 2018 року в м. Донецьк помер його батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2. Для державної реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть заявник звернувся до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, однак йому було відмовлено, оскільки предявлений документ для підтвердження факту смерті виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та рекомендовано звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви просить розглянути його заяву про встановлення факту смерті без його участі в судовому засіданні.

Представник заінтересованої особи, Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, начальник відділу надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у звязку з неможливістю зявитися, проти заявлених вимог не заперечує та просить винести рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Пунктом 13 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розяснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорта серії ВТ № 200125 виданого Іллічівським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 02.08.2016 року.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р) м. Іловайськ Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІ-НО № 340564 від 06.05.1974 року, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 (померлий) є рідним батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З долученої до матеріалів справи довідки про причину смерті № 29 від 20 січня 2018 року виданої КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 1 м. Донецька», ОСОБА_2 помер 20 січня 2018 року, вік померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, причина смерті інтоксикація, розлитої перитоніт, гостра судинна недостатність кишечника. Стан після операцій 18 та 19.01.2018 року.

До матеріалів справи заявником була долучена копія паспорта померлого батька серії ВС № 801210 виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 01 лютого 2001 р., згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті начальника Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.02.2018 року № 31/15.3-26, вбачається, що було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер 20.01.2018 року, оскільки аналіз документів, предявлених заявником, свідчить що для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 до матеріалів справи долучені такі копії: свідоцтво про смерть ДНР № 100664 від 23.01.2018 року, довідка з фіскальним чеком від 20.01.2018, яка видана ОСОБА_1, в тому що він виробляв поховання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на Іловайському міському кладовищі, фотознімки з місця поховання.

Вказана довідка про причину смерті видана цивільним закладом м. Донецька Донецької області, який розташований на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Даючи оцінку допустимості довідці та свідоцтву про смерть, які видані органом та установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ст.19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.01.2018 року в м. Донецьку Донецької області та дають суду підстави для задоволення заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання законного свідоцтва про смерть з внесенням його до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Керуючись ст.ст. 81, 263, 264, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Кальміуський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20 січня 2018 року в місті Донецьк Донецької області Україна, причина смерті інтоксикація, розлитої перитоніт, гостра судинна недостатність кишечника, стан після операцій 18 та 19.01.2018 року, місце реєстрації та проживання на момент смерті - Україна Донецька область м. Іловайськ, вул. Кірова, будинок № 62.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пп.15.5 пункту 15 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу отже, рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області або безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації факту смерті особи.

Суддя А.О. Кошля

02.03.2018