Справа № 357/8467/17 Головуючий у І інстанції Кошель Б. І.
Провадження № 22-ц/780/375/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 4 24.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Соло», ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кедр» (далі - ТОВ «Кедр») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Київської області від 02 липня 2015 року, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2015 року, свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на нежитлове приміщення № 135 (ганок лівого крила) в житловому будинку АДРЕСА_1 та державну реєстрацію вказаного права власності скасовано, визнано договір купівлі-продажу цього нежилого приміщення, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним, це приміщення повернуто із незаконного володіння ОСОБА_3 та передано його законному власнику - TOB «Кедр», тобто позивачу.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що ОСОБА_3 30 липня 2015 року, під час розгляду зазначеної вище справи, продала вказане приміщення ОСОБА_2, ТОВ «Кедр» на підставі положень ст. ст. 387, 388 ЦК України, просив витребувати спірне нежитлове приміщення із незаконного володіння ОСОБА_2 шляхом виселення із нього ОСОБА_2 та інших осіб.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 червня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Кедр» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 року вказані судові рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року позов задоволено.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 ганок лівого крила, загальною площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення №135 та передано його Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕДР», шляхом виселення ОСОБА_2 та інших осіб, які займають вказане приміщення, із ганку лівого крила, загальною площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення №135.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» в рахунок відшкодування судового збору 4211,4 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що вона - ОСОБА_2 являється власником нежитлового приміщення № 135 загальною площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо належності їй на праві власності чи праві користування спірного ганку лівого крила загальною площею 28,3 кв.м. Судом не враховано, що такого об'єкту нерухомості, як спірний ганок, не існує, що підтверджується листом начальника Управління містобудування та архітектури від 20.05.2015р. №15/298. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно застосував до даних правовідносин положення ст. ст. 387, 388 ч. 1, оскільки вона не являється недобросовісним набувачем спірного ганку. Крім того, об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову, а якщо річ, перебуваючи в чужому володінні видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов'язально - правові способи захисту права власності відповідно до положень глави 83 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по суті спору з наступних підстав.

Судами по даній справі встановлено, що 27.11.1996 року між фондом комунального майна Білоцерківської міської ради народних депутатів (продавець) та колективним підприємством «Кедр» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №31 за умовами якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця нежитлове приміщення (без підвалу) загальною внутрішньою площею 466,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - майно), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Даний договір засвідчений 27.11.1996 року приватним нотаріусом Білоцерківської нотаріального округу Київської області Мельничук І.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 7737.

На виконання умов цього договору за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 21.01.1997 року фонд комунального майна Білоцерківської міської ради народних депутатів (продавець) передав, а товариство з обмеженою відповідальністю «Кедр» (покупець) прийняло продане способом викупу 27 листопада 1996 року нежитлове приміщення (без підвалу) загальною внутрішньою площею 466,6 кв. м. (надалі - майно), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 41 819 гривень.

19.04.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кедр» (орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №8 за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування торгову площу розміром 15 кв. м., а саме частину ганку лівого крила приміщення, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1.

Цей договір укладено строком на 5 років, і діє з 19 квітня 2006 року до 19 квітня 2011 року включно (п. 9.1. договору 3).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №223 від 26.05.2006 року суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 був наданий дозвіл на виготовлення проектно-кошторисної документації.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №338 від 25.07.2006 року суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 був наданий дозвіл на влаштування пункту прийому замовлень від населення, на підставі якого Інспекція державного архітектурного контролю видала дозвіл №96/06 від 07.12.2006 року на виконання будівельних робіт.

Акт державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництва був складений 05.02.2007 року та затверджений рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №38 від 13.02.2007 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №38 від 13.02.2007 року суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.03.2007 року, в якому вказано: тип об'єкта - нежиле приміщення, в житловому будинку; адреса об'єкта - АДРЕСА_1, прим. 135; власник - ОСОБА_4; форма власності - приватна; опис об'єкта - загальна площа 28,3 кв. м.

11.04.2012 року між фізичною особою - ОСОБА_4 (продавець) та фізичною особою - ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення за умовами якого, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього обговорену грошову суму. Нежитлове приміщення, під номером 135 загальною площею 26,6 кв. м. (загальна площа змінилась з 28,3 кв. м. на 26,6 кв. м. за рахунок встановлення перегородок), що відчужується за даним договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду №2а-7658/10/1070 від 03.04.2012 року, що набрала законної сили, скасовано акт державної приймальної комісії від 05.02.2007 року про прийняття в експлуатацію пункту приймання замовлень від населення з продажу металопластикових конструкцій за рахунок існуючого ганку за адресою: АДРЕСА_1 СПД ОСОБА_4 та скасовано п. 1.5 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.02.2007 року №38.

Рішенням господарського суду Київської області від 02 липня 2015 року скасовано видане на ім'я ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення №135 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 28.03.2007 року та державну реєстрацію вказаного права власності. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення №135, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 11.04.2012 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Повернуто із незаконного володіння ОСОБА_3 ганок лівого крила та передано його ТОВ «Кедр».

Встановлено також, що 30 липня 2015 року, під час розгляду вказаної вище справи в господарському суді, ОСОБА_3 продала нежитлове приміщення №135 площею 26,6 кв.м. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ТОВ «Кедр» посилалось на те, що спірний ганок лівого крила вибув із законного володіння власника - ТОВ «Кедр» не з його волі, безпідставно переданий у власність ОСОБА_2, що відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України є підставою для витребування майна із чужого незаконного володіння та виселення останньої із цього нежитлового приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав такі доводи позивача обґрунтованими та дійшов висновку про те, що позивач є власником спірного майна, що підтверджується наявними у справі доказами, при цьому спірне майно вибуло з володіння останнього поза його волею, тому за положеннями ст. ст. 387, 388 ЦК України воно може бути витребуване на користь власника від неправомірного володільця.

Суд першої інстанції вважав встановленими (постановою Київського апеляційного адміністративного суду 2а-7658/10/1070 від 03.04.2012р., рішенням Господарського суду Київської області № 911/5660/14 від 02.07.2015 року) та такими, що не підлягають доведенню обставини, що спірне нежитлове приміщення вибуло з володіння ТОВ «Кедр» не з його волі і у зв'язку з цим було присуджено повернути ці приміщення із незаконного володіння ОСОБА_3 законному власнику - ТОВ «Кедр».

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції на день ухвалення оскаржуваного рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не була учасником судового розгляду у справах, рішення в яких суд першої інстанції вважав преюдиційними для даної справи. Слід також зазначити, що обставини, на які ОСОБА_2 посилається в заперечення позовних вимог, не були предметом дослідження у справі №2а-7658/10/1070 від 03.04.2012р. та № 911/5660/14 від 02.07.2015 року, зокрема що вона не являється власником такого об'єкту нерухомого майна як «ганок лівого крила» на який претендує позивач, а також щодо відсутності такого об'єкту цивільного права, як ганок, взагалі.

Так, Київським апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-7658/10/1070 від 03.04.2012р за позовом ТОВ «Кедр» до виконкому Білоцерківської міської ради Київської області, СПД - ОСОБА_4 вирішувалось питання відповідності чинному законодавству актів та рішень органу державної влади. (т. 1 а.с. 11-13)

Господарським судом Київської області в рішенні від 02 липня 2015 року відповідно до положень ст. 1212 встановлено набуття ОСОБА_4 права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 без достатньої правової підстави, у зв'язку з чим визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказане приміщення. При цьому, посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 2а-7658/10/1070 від 03.04.2012р., як преюдиційну, господарський суд вирішив питання про повернення ОСОБА_3 ганку лівого крила Товариству з обмеженою відповідальністю «Кедр».

На думку апеляційного суду, зазначені вище судові рішення у адміністративній та господарській справах не є абсолютно преюдиційними, оскільки обставини, на які в своїх запереченнях на позов посилається відповідач ОСОБА_2, адміністративними та господарськими судами при розгляді вказаних справ не перевірялись, а тому посилання суду першої інстанції на частину третю статті 61 ЦПК України, як на підставу для звільнення від доказування, є безпідставним.

Перевіряючи доводи позовної заяви, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Документами, які підтверджують право власності на нерухоме майно є правовстановлюючі документи або рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору купівлі-продажу № 31 від 27.11.1996 року, укладеного між фондом комунального майна Білоцерківської міської ради народних депутатів та колективним підприємством «Кедр», Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.10.2008 року, виданого Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.10.2008 р., ТОВ «Кедр» являється власником нежитлового приміщення (без підвалу) загальною внутрішньою площею 466,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Представниками позивача в судовому засіданні при розгляді справи апеляційним судом зазначено, що технічний паспорт на нежитлове приміщення, яке перебуває у власності ТОВ «Кедр» не виготовлялось.

У той же час, до матеріалів справи приєднано копію Інвентаризаційної справи магазину КП «Кедр» по вул. Славіна, 2/167 у м. Біла Церква (дата проведення інвентаризації 30.08.1995 року) з поверховим планом та експлікацією приміщень, відповідно до якою до складу приміщень магазину входить: склад 4,1 кв.м. (15), тамбур 8,0 кв.м.(17), торг. зал 263,1 кв.м (18), коридор 18,5 кв.м (19), склад11,2 кв.м (20), склад 12,2 кв.м. (21), кабінет 12,4 кв.м (22), склад кВ. м (23), кладова 1,3 кв.м (24), кабінет 15,2 кв. м (25), коридор 9,4 кв.м (26), умивальна 1,6 кв.м (27), туалет 1,6 кв.м (28), умивальна 1,4 кв.м. (29), приміщення 1,4 кв.м (30), коридор 14,4 кв.м (31), склад 6,1 кв.м (32), склад 6,9 кв.м (33), склад 24,1 кв.м (34), коридор 6,3 кв.м (36), склад 15,8 кв.м (38), склад (40), торговельний зал 22,2 кв.м. (41), всього 466,6 кв.м.

З огляду на вказані документи, до ТОВ «Кедр» відповідно до Договору № 31 від 27.11.1996 року перейшло право власності на нежитлове приміщення (без підвалу) загальною внутрішньою площею 466,6 кв. м. Позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів про те, що до складу нежитлового приміщення ТОВ «Кедр» входив ганок лівого крила, а також щодо площі такого ганку.

Поняття «нежитлове приміщення» відповідно до ДБН В.2.3-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» визначено як приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК).

До об'єктів нерухомого майна ЦК віднесено земельні ділянки, а також об'єкти нерухомості - житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно.

Принципово необхідною ознакою об'єкта нерухомого майна є можливість його фізичного відокремлення (наприклад, земельна ділянка -обнесена огорожею, для житлових і нежитлових приміщень - визначені поверхні, що обмежують їх обсяг, стіни і т.д.), тому не можна визначити наявність прав на об'єкт, межі якого не визначені.

Відповідно до ДБН В 2.2-Х-20ХХ, ганок - відкрита прибудова до фасаду в місці головного входу, що включає навіс перед входом для захисту від опадів крильця та конструкції, що підтримують це навіс.

Згідно з п. 3.7 ДБН В.2.2-Х-20ХХ, допоміжні приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку (технічні) та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо).

Як вбачається з поверхового плану 1-го поверху житлового будинку АДРЕСА_1, до приміщень, позначених на плані, як приміщення № 40, № 15, № 16 та № 45, примикає з фасадної частини відкрита площадка зі східцями, яку сторона позивача визначає, як ганок лівого крила. (т. 2 а.с. 222, т. 3 а.с. 4) При цьому, вбачається, що приміщення № 15, яке входить до складу нежитлового приміщення, та перебуває на праві власності у ТОВ «Кедр», а також приміщення № 16 та № 45 (які не належать ТОВ «Кедр») мають самостійні виходи на вказану відкриту площадку зі східцями.

Судами встановлено, що в результаті проведення будівельних робіт СПД ОСОБА_4 та подальшої реконструкції, починаючи з 2007 року відкрита площадка між двома магазинами (або ганок, як зазначають позивачі), була повністю перебудована. На час розгляду даної справи у суді, на місці, яке раніше було відкритою площадкою між двома магазинами, розташовані два нежитлові приміщення, одне з яких належить ТОВ «СОЛО», а інше - є предметом спору у даній справі, нежитлове приміщення № 135 загальною площею 26,6 кв.м., яке належить ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає безспірною ту обставину, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано незаконним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № 135 в житловому будинку АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_4, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення, укладений 11.04.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Таким чином, законні підстави для набуття ОСОБА_2 у власність нежитлового приміщення №135 площею 26,6 кв.м. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

В той же час, апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє доводи позивача щодо застосування до даних правовідносин положень ст. ст. 387, 388 ЦК України, з огляду на наступне.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, лише власник майна має право на витребування майна з чужого незаконного володіння.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Позивачем не підтверджено належними доказами, що він є власником нежитлового приміщення №135 площею 28,3 кв.м. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_2 не являється власником такого об'єкту цивільного права, як ганок лівого крила, на яке претендує позивач.

Апеляційним судом встановлено, що такої споруди, як ганок лівого крила, в житловому будинку АДРЕСА_1 - не існувало в натурі, як сформованого окремого приміщення, яке могло би бути об'єктом цивільного права, ні на час розгляду справи в апеляційному суді, ні на час звернення ТОВ «Кедр» до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України (в редакції станом на 07.01.2018 року), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

В ході розгляду справи доведено і не заперечується відповідачем, що позивач ТОВ «Кедр» являється власником нежитлового приміщення № 130 в житловому будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у зв'язку з розташуванням належного відповідачу ОСОБА_2 нежитлового приміщення № 135 загальною площею 26,6 кв.м., створюються перешкоди ТОВ «Кедр» у користуванні належними їм приміщеннями магазину, зокрема, перешкоди у користуванні запасним пожежним виходом. Однак, право позивача у користуванні належним йому майном повинно бути захищено у інший спосіб (наприклад: шляхом знесення чи демонтажу самочинно побудованих конструкцій), а не шляхом витребування у відповідача майна, якого немає в натурі, на користь позивача, який не є його власником.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку з тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2017 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Соло», ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції буде складено 29 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: