У х в а л а

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 607/20765/14-ц

провадження № 61-1696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О.,

Олійник А. С. (суддя-доповідач),

Ступак О. В.,

Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області у складі суддів: Храпак Н. М., Парандюк Т. С., Дикун С. І. від 21 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, у якому після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача заборгованість за аліментами у сумі 3 921 грн 78 коп. та пеню за прострочення їх сплати у сумі 27 830 грн 44 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 21 березня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 742 грн 50 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року зазначену справу призначено до розгляду.

16 січня 2018 року зазначену справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Вирішуючи спір, апеляційний суд до спірних правовідносин застосував статтю 196 СК України із врахуванням правових висновків, викладених Верховним Судом України у справах № 6-94цс15, № 6-2696цс15 та № 6-1477цс15.

Разом з тим, у справі № 572/1762/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заборгованості за аліментами, пені за прострочення сплати аліментів Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 23 січня2018 року постановив ухвалу, якою передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів дійшла висновку про різні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України щодо способу обчислення пені, що не забезпечує передбачуваність застосування статті 196 СК України.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№ 607/20765/14-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 572/1762/15-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів (№ 607/20765/14-ц) за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 21 березня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заборгованості за аліментами, пені за прострочення сплати аліментів (№ 572/1762/15-ц).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик