АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» лютого 2018 року

м. Харків

справа № 619/4713/15-ц провадження № 22ц/790/1776/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач)

суддів - Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Дочірнє підприємство «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2015 року в складі судді Нечипоренко І.М.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» про внесення запису до трудової книжки, стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку.

Позов мотивовано тим, що у лютому 2013 року він написав заяву про прийом на роботу до Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України».

Зазначив, що наймодавець пояснив, що йому необхідно укласти (підписати) договір підряду, що він і зробив та приступив до виконання своїх обов'язків у березні 2013 року.

Вказав, що при звільненні 22 вересня 2015 року йому роз'яснено, що він працював ні за трудовим договором, а саме за договором підряду та в такому разі йому не здійснюється запис у трудову книжку та не виплачуються грошові кошти за невикористані відпустки.

07 жовтня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про виправлення допущених роботодавцем порушень законодавства про працю щодо нього та внесення в трудову книжку запису про роботу і проведення з ним повного розрахунку, однак йому відмовлено.

Вважав, що договір підряду № 41-п/2013 від 28 лютого 2013 року регулює саме його повноваження та процес роботи, тобто є положеннями трудового договору.

Зазначив, що він не порушував трудову дисципліну, виконував свої обов'язки, керувався внутрішніми інструкціями підприємства, підкорювався усім вказівкам, приказам керівництва.

Вказав, що заробітну плату він отримував в розмірі 2660,00 грн. щомісячно шляхом перерахування на його рахунок в банку, а згідно додаткової угоди № 1 від 30 квітня 2015 року до договору підряду № 41-п/2013 від 28 лютого 2013 року він отримував заробітну плату у розмірі 2960,00 грн.

Вважав, що підтвердженням того, що він працював за трудовим договором та отримував саме заробітну плату є нарахування йому останньої суми на рахунок без підписання акту про виконання робіт за договором.

Зазначив, що він відпрацював більше двох років на підприємстві і жодного разу не отримував щорічну відпустку, у зв'язку з чим йому має бути виплачена компенсація, а саме за дві відпустки по 24 календарних дні, яка складає 5319,84 грн., однак такої компенсації не виплачено.

Оскільки йому не виплачена компенсація за невикористані відпустки, вважає, що відповідач повинен виплатити компенсацію у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 22 вересня 2015 року по 05 листопада 2015 року, яка складає 5548,50 грн.

Просив зобов'язати Дочірнє підприємство «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» внести в трудову книжку запис про роботу його на посаді охоронця з 28 лютого 2013 року по 22 вересня 2015 року; стягнути з Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» на його користь компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5319,84 грн.; стягнути з Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку у розмірі 5548,50 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, постановити нове рішення задовольнивши його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договір підряду містить в собі усі ознаки трудового договору, тому як в дійсності вказані положення договору регулюють процес праці, тобто є положеннями трудового договору; що згідно акту виконаних робіт за перші дні праці на підприємстві він отримав гроші не за той час роботи, а більш ніж проробив, тобто аванс, що є можливо при виконанні робіт за трудовим договором, але умови договору підряду такого не передбачають; що відсутність посади охоронець у штатному розпису відповідача, відсутність його заяв про прийняття на роботу, не надання трудової книжки до відповідача не може свідчити про те, що він робив за договором підряду, це лише позначиться на звітній діяльності відповідача перед контролюючими органами.

27 лютого 2018 року Дочірнє підприємство «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» надав відзив, в якому вважав рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про вручення учасникам справи судових повісток.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що він працював за трудовим договором.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 лютого 2013 року між Дочірнім підприємством «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» та ОСОБА_1 укладено договір підряду № 41-п/2013. Із пункту 1.1 цього договору вбачається, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надавати послуги з охорони території майна, розташованого за адресою: м. Харків, вулиця Заводу Комсомолець № 36.

Згідно умов пункту 3 цього договору за надані послуги відповідач сплачує 2660,00 грн. щомісячно за умови надання послуги у повному обсязі після підписання акту здачі-прийняття наданих послуг.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 03 січня 2014 року пункт 5.1 викладено в такій редакції: «термін дії договору з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року. Договір може бути розірвано достроково за письмовою згодою сторін або у судовому порядку.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 квітня 2015 року пункт 3.1 доповнено, що з 01 травня 2015 року за надані послуги за даним договором замовник сплачує виконавцю 2960,00 грн.

Згідно зі штатним розписом працівників Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України», який введено в дію з 01 грудня 2012 року наказом-постановою № 204 від 28 листопада 2012 року, така посада як «охоронець» відсутня.

Як вбачається з довідки Дочірнього підприємства «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» № 1/648 від 23 листопада 2015 року накази про прийом на роботу та про звільнення з роботи ОСОБА_1 не видавалися.

Відповідно до актів від 31 березня 2013 року, 30 квітня 2013 року, 28 лютого 2014 року, 31 серпня 2015 року, 22 вересня 2015 року про виконання робіт за договором підряду № 41-п/2013 року від 28 лютого 2013 року, які складені про те, що роботи за договором підряду виконані в повному обсязі і у відповідній якості. Зауважень щодо виконаної роботи немає.

За змістом частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 24 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Виходячи зі змісту статті 21 КЗпП України трудовий договір спрямований на здійснення та забезпечення трудових функцій працівника.

Як вбачається з матеріалів справи трудовий договір між ОСОБА_1 та підприємством не укладався. Свою роботу ОСОБА_1 виконував за цивільно-правовим договором - договором підряду.

Згідно зі статтею 626 ЦК України цивільно-правовий договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Роботу за договором підряду особа виконує на свій ризик з використанням власних матеріалів, або матеріалів замовника, між тим, як трудовий договір передбачає, що робітник не несе відповідальності за загибель предмета його праці, підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку та забезпечується всім необхідним для діяльності.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, громадянин зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату.

У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 заяву про прийняття на роботу, трудову книжку підприємству не надавав, наказ або розпорядження підприємством не видавалось.

Доказів того, що ОСОБА_1 за договором підряду має виконувати вимоги внутрішнього трудового розпорядку, встановлені адміністрацією підприємства, де він працює, дотримуватися трудової дисципліни (статті 139-152 КЗпП України), на роботодавця покладається низка обов'язків щодо працівника, які підлягають виконанню незалежно від змісту трудового договору матеріали справи не містять. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 ЦК України). При цьому у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 327 ЦК України).

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 до адміністрації підприємства із письмовими заявами про прийняття його на роботу згідно норм КЗпП України не звертався. Навпаки, позивач протягом тривалого часу, погоджувався на умови підписаного договору, що свідчить про те, що він за власним волевиявленням не заперечував проти співпраці з Дочірнім підприємством «Воєнізована аварійно-рятувальна (газорятувальна) служба «ЛІКВО» нафтогазової промисловості «НАК України» в рамках цивільно-правового договору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 03 березня 2018 року.