Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Єрмаков Ю.В.
Справа № 408/1928/15-ц
Провадження № 22ц/782/28/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.,

заявник - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль»,

боржник ОСОБА_3,

третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство «Провалля»,

скаржник - Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 листопада 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство «Провалля» про стягнення заборгованості за кредитом були задоволені частково та стягнуто на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість у сумі 252798,60 грн., а також судовий збір в сумі 2767,99 грн.

23 серпня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/115/-0-2/20 від 18.06.2012 року укладеними між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПСП «Провалля» перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23 серпня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/115/-0-2/20 від 18.06.2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Посилаючись на те, що відповідно до умов зазначеного вище договору відступлення права вимоги процесуальні права перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як нового кредитора, просили суд замінити сторону ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 09 листопада 2017 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Не погодившись з даною ухвалою суду, ПАТ «Вектор Банк» (скаржник) подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 листопада 2017 року скасувати, відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони в судове засідання не зявились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Від заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Скаржник повідомлявся в установленому законом порядку, повістка направлялась за зазначеною скаржником адресою: м.Київ, вул.Тарасівська,9, проте конверт повернувся з позначкою «вибули», місце реєстрації скаржника згідно реєстру юридичних осіб м.Київ, вул.Тарасівська,9, що відповідно до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції виходив з положень ст. 512 ЦК України, ст.378 ЦПК України (в редакції 2004 року), ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з чим дійшов висновку про обґрунтованість заяви/

Суд погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає матеріалам справи та нормам процесуального права.

За змістом ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст.378 ЦПК України ( у редакції 2004 р.) та ст.8 ЗУ « Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з аналізу вказаних норм, зокрема, пунктів 1,2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання , поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України (у редакції 2004 р.) за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») про надання статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.512,514 ЦК України та ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі №6-122 цс13 від 20 листопада 2013 року.

При цьому, слід зазначити, що виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Тобто, виконанням судового рішення завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Обовязковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обовязковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання рішення суду боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання в такому разі відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Встановлено, рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3, третя особа Приватне сільськогосподарське підприємство «Провалля» про стягнення заборгованості за кредитом були задоволені частково та стягнуто на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість у сумі 252798,60 грн., а також судовий збір в сумі 2767,99 грн.

23 серпня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/115/-0-2/20 від 18.06.2012 року укладеними між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПСП «Провалля» перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23 серпня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/115/-0-2/20 від 18.06.2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Отже, настання певних обставин, що мають юридичне значення, а саме вибуття ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» із зобовязання після постановлення щодо нього судового рішення є підставою для заміни останнього на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до відкриття виконавчого провадження у справі, враховуючи зазначений вище договір факторингу.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1, 5 ст. 442 ЦПК України (діюча редакція) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, посилання скаржника на те, що суд не перевірив наявність виконавчого провадження, що унеможливлює прийняття рішення про заміну сторони, на увагу не заслуговує, оскільки після набрання рішенням суду законної сили, змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, не має особи, яка в силу закону може ініціювати процес виконання судового рішення, в тому числі і в примусовому порядку шляхом звернення до виконавчої служби з ініціативою про відкриття виконавчого провадження та виконання рішення у примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 378 ЦПК України передбачає заміну сторони виконавчого провадження, та не обумовлює таку заміну сторони виконавчого провадження тим, що заміна може мати місце лише у відкритому виконавчому провадженні, оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові, яке відбувається шляхом укладення договору між цими суб'єктами, на підставі якого до останнього переходить право вимагати від боржника вчинити певні дії. Об'єктом договору є майнові права, що належать кредиторові як стороні зобов'язання. Заміна кредитора може здійснюватися на різних стадіях існування зобов'язання, коли сторони ще не виконали зобов'язання.

Як було зазначено вище такий договір був укладений 23 серпня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», який на момент розгляду вказаної заяви не скасований та в установленому законом порядку недійсним не визнаний.

Також, не можуть бути прийняті до уваги доводи скаржника про те, що суд зобовязаний в ухвалі про заміну сторони виконавчого провадження зазначити номер виконавчого провадження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження не було відкрито.

Посилання апелянта на те, що правонаступником стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» є ПАТ «Вектор Банк», через що заміна стягувача може здійснюватися на нього, а не на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було встановлено, між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 23 серпня 2016 року укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №010/115/-0-2/20 від 18.06.2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Зазначений договір факторингу є на даний час чиним, а тому саме ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на законних підставах мали право звертатися до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Також, не можуть бути прийняті до уваги доводи скарги стосовно того, що суд не перевірив та не оглянув оригінали наданих документів для зясування обставин, на які посилається заявник, оскільки, посилаючись на ці обставини, скаржник не наводить обставин, що саме викликає сумнівів у їх достовірності або вони є підробленими, ніяких доказів з цього приводу скаржником не надано.

Серед іншого, скаржником в апеляційній скарзі також зазначені доводи з посиланням на ухвалу іншого суду (Малиновського районного суд м. Одеси), що не може бути підставою для розгляду в цій справі.

З урахуванням наведеного підстав вважати, що судом при прийнятті зазначеної ухвали були порушені норми процесуального права, не встановлено, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11.01.2018 року відстрочено сплату судового збору, відповідно до п. 1 ст. 136 ЦПК України сплата судового збору підлягає стягненню зі скаржника.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 09 листопада 2017 року без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» () до спеціального фонду Державного бюджету України за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 26 лютого 2018 року.

Головуючий Ю.В. Єрмаков

Судді: Н.М. Авалян

ОСОБА_4