У х в а л а

31 січня 2018 року

м. Київ

справа № 360/2428/16-ц

провадження № 61-2189 зп 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В. розглянув заяву представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року, ухвали апеляційного суду Київської області

від 8 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 8 грудня 2015 року він позичив ОСОБА_4 150 000 доларів США на строк до 11 грудня 2015 року, про що відповідач видав розписку. ОСОБА_4 борг у добровільному порядку не повернув.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь борг у розмірі 150 000 доларів США, що є еквівалентом 3 940 014 грн 90 коп.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 червня 2017 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики у розмірі 4 026 743 грн 85 коп. та 6 890 грн на відшкодування судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, відхилено, рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 червня 2017 року залишено без змін.

13 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 - адвокат

ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Бородянського районного суду Київської області

від 19 квітня 2017 року, ухвали апеляційного суду Київської області

від 8 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема правовому висновку Верховного Суду України щодо застосування частини першої статті 1049 ЦК України, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 та правовому висновку Верховного Суду України щодо застосування частини першої статті 1049 ЦК України, викладеному у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року № 6-284цс17.

Водночас заявником порушено питання про поновлення процесуального строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ суду від 11 вересня 2017 року отримано 1 листопада 2017 року, про що подано докази.

Відповідно до частини четвертої статті 356 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) у разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень є поважними.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 360 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана заява є необґрунтованою, вирішення питання про допуск справи до провадження здійснюється колегією з трьох суддів у складі судді-доповідача та двох суддів, визначених автоматизованою системою документообігу суду додатково. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття.

Перевіривши наведені у заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 11 вересня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач не виконав свого зобов'язання за договором позики, тому з нього стягнуто суму боргу, розмір якого визначено згідно з вимогами закону, оскільки грошове зобов'язання виконується у гривнях за курсом долара США станом на 19 квітня 2017 року - на день ухвалення судового рішення (стаття 533 ЦК України).

При цьому суди дійшли висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт надання позики у ямайських доларах, що є його обов'язком у силу статей 10, 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами), а позивач довів і суди встановили, що позика надана в доларах США.

У наданих для порівняння постановах Верховний Суд України дійшов таких висновків:

- письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова від 18 вересня 2013 року, № 6-63цс13);

- згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (постанова від 1 березня 2017 року, № 6-284цс17).

Висновок суду касаційної інстанції в ухвалі, яку просить переглянути заявник, не суперечить правовим висновкам, викладеним у зазначених постановах Верховного Суду України, оскільки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року та у справах, за результатами перегляду яких Верховним Судом України прийнято надані для порівняння постанови, наявні різні фактичні обставини. Крім того, наведені заявником доводи фактично містять клопотання про переоцінку доказів, досліджених судами.

За таких обставин вважати заяву представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 353-360, 360-1 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень),

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 строк на звернення до суду із заявою про перегляд рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року, ухвали апеляційного суду Київської області від 8 червня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року.

У допуску до провадження Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відмовити.

Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк