Справа № 544/80/18
№ пров. 2/544/137/2018
Номер рядка звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 лютого 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 у м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у січні 2018 року звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позові вказав, що з 29 липня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, народження 29 вересня 2004 року. Наданий час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї стали різниця характерів, втрата взаємних почуттів, непорозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, шлюбні відносини між нами припинено, сторони проживають окремо. Позивач примиритися категорично не бажає.

Позивач у судове засідання не зявився, на адресу суду подав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить не давати строку на примирення.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 29.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, народження 29 вересня 2004 року (а.с. 4).

При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу.

Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 112 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, народження 26 лютого 1957 року, мешканцем вул. Урожайна, 9 с. Повстин Пирятинського району Полтавської області, паспорт серія СО № 456736 виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві та ОСОБА_2, народження 15 серпня 1976 року, мешканкою АДРЕСА_1, паспорт серія ТТ № 342501 виданий Деснянським РВ ГУДМС України в м. Києві, зареєстрований 29.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 837.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуюча