АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/788/16-ц Номер провадження 22-ц/786/268/18Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Абрамова П.С., при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат з оцінки майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 заклад «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги»звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат з оцінки майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що15.10.2015 о 09:45 год. в с. Оболонь Семенівського району Полтавської області по вул. К.Маркса, автомобілем ЗАЗ-110308, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 було скоєно ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого автомобілі були механічно пошкоджені. Протиправність дій відповідача ОСОБА_3 підтверджується постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 31 травня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль, яким керував водій ОСОБА_4 належить позивачу ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги», а тому внаслідок ДТП позивачем було понесено матеріальні збитки у розмірі - 18 894,66 грн., а також 980 грн. витрат на оплату послуг щодо встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, які він прохав стягнути з відповідача ОСОБА_3

Ухвалене у справі заочне рішення Семенівського районного суд Полтавської області від 09 грудня 2016 року, яким позов ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» було задоволено,скасовано ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2017 року.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» 10000 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 980 грн. витрат оцінки майна, а всього 10980 грн.

У задоволенні позову у іншій частині - відмовлено.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року було виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 заклад «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки місцевим судом було неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення даного спору.

На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив, в якому останній підтримуючи висновки суду першої інстанції та наводячи свої доводи щодо необґрунтованості доводів апелянта, прохав рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 15 жовтня 2015 о 09 год. 45 хв. в с. Оболонь Семенівського району Полтавської області по вул. К.Маркса, ОСОБА_3 керуючи автомобілем ЗАЗ-110308, номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 210700-20, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі зі сторони с. Оболонь Семенівського району Полтавської області в напрямку смт. Семенівка.

В результаті вказаного ДТП було механічно пошкоджені автомобілі. Автомобіль, яким керував ОСОБА_4 належить позивачу - КЗ «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги»(а.с. 5, 6). Зазначеними діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 10 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

31 травня 2016 року Семенівським районним судом Полтавської області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, в якій його було визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Відповідач на час скоєння ДТП мав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.02.2015 із ПрАТ «СК «Україна» (а.с.42), проте через вибуття вказаного страховика 01.07.2015 із членів МТСБУ (а.с. 41), тобто до укладення договору страхування і до моменту ДТП, сторони не зверталися до страхової компанії з питання сплати страхового відшкодування.

25.07.2016 року ФОП ОСОБА_5 склав протокол огляду транспортного засобу за присутності представника позивача ОСОБА_6 Відповідач не викликався на проведення огляду. Платіжним дорученням від 26.07.2016 №334 позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 - 980 грн. за незалежну оцінку за рахунком від 22.07.2016, актом від 22.07.2016, договором від 20.07.2016.(а.с. 45)

Відповідно до звіту №0707 від 26 липня 2016 року складеного ФОП ОСОБА_5 як суб'єктом оціночної діяльності, про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля ВАЗ210700-20, реєстраційний номер НОМЕР_2, вбачається, що вартість матеріального збитку даного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП склала - 16236,23 грн. (а.с. 18).

Згідно розписки від 22.10.2015року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 передав 10000 грн. водієві Оболонської АЗПСМ, автомобіля ВАЗ2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулася 15.10.2015 року(а.с. 130). Отримання даних коштів проводилося без відома та узгодження з керівництвом позивача, а тому 23.08.2017 року ОСОБА_9 (інша особа), тобто майже через 2 роки, повернув відповідачеві у присутності керівництва позивача вказані 10000 грн., що не використані для ремонту автомобіля.

В матеріалах справи маються копії акту виконання робіт з ремонту автомобіля та платіжного доручення про оплату проведених робіт, проте зважаючи на те, що вони не були підтвердженні позивачем шляхом надання відповідних оригіналів та останніми до моменту винесення рішення суду, розмір позовних вимог не змінювався у бік збільшення, судом першої інстанції дані факти не враховувалися при винесенні рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги КЗ «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги», суд першої інстанції з того, що оскільки сторонами не заперечується факт завдання відповідачем шкоди майну позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди та даний факт підтверджений належними, достатніми та допустимими докази вимоги позивача про стягнення з відповідача завданої шкоди в грошовому виразі підлягають задоволенню При визначені розміру шкоди, яка підлягає відшкодування суд з врахуванням всіх обставин справи прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру шкоди визначеної спеціалістом до 10 000 грн. та стягнення відповідної суми з відповідача.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, разом з тим вважає, визначення розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача проведено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим є необхідність у зміні судового рішення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

З огляду на обставини справи, наявні у справі докази, позицію сторін та положення наведених вище норм закону, судом першої інстанції зроблено правильний висновок для обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1193. шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Виходячи з встановлених обставин справи, на думку колегії суддів, розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача складає 16236, 23 грн., що підтверджується звітом №0707 від 25.07.2016 року складеним ФОП ОСОБА_5 При цьому колегією суддів враховано, що вказаний звіт є єдиним належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує розмір завданої шкоди, та не спростований відповідачем.

Висновки суду першої інстанції щодо можливості зменшення даного розміру шкоди до 10000 грн., є необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального права, якими врегульовані дані питання. Це при тому, що частина таких висновків про погодження з доводами відповідача щодо не пов'язаності частини пошкоджень зазначених в протоколі огляду із самою ДТП, є необгрунтованими, оскільки формуються на припущеннях, без наявності на те відповідних підтверджень.

Доводи апелянта, щодо безпідставного не взяття до уваги судом першої інстанції вказаних ними даних про реальну вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля в грудні 2016 року, є необгрунтованими та не беруться до уваги, зважаючи на те, що позивачем дані факти в суді першої інстанції не підтверджено належними та допустимими доказами, та вони не узгоджуються з позицією позивача по справі, оскільки останній уточнень позовних вимог в частині розміру шкоди до суду не подавав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, та зміни рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 закладу «Семенівський центр первинної медико-санітарної допомоги» - задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2017 року - змінити, збільшивши суму розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої шкоди до 16236,23 грн. (шістнадцяти тисяч двісті тридцяти шести гривень двадцяти трьох копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2018 року

Головуючий суддя: /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ С.А. Гальонкін /підпис/ П.С. Абрамов

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: