АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/828/17 Номер провадження 22-ц/786/503/18Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцова О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року позивач звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він є сином останнього, при цьому вже третій рік навчається в Національному юридичному університеті ім. Я. Мудрого, інститут підготовки слідчих кадрів для Міністерства внутрішніх справ, на денній формі навчання з терміном навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Вказує, що після досягнення ним 18 років батько (відповідач по справі) перестав сплачувати аліменти на його утримання, добровільно допомоги не надає. Зазначає, що матеріально його забезпечує лише мати в міру наявних можливостей, проте таку допомогу вважає недостатньою.

З урахуванням наведеного прохав стягнути з ОСОБА_2 його на користь аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання - 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року позов ОСОБА_3, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області 14.07.2006 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, аліменти на його утримання, як повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/12 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року і до 30 червня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що він на даний час він не працює, державної допомоги по безробіттю не отримує, тому утримання його сім»ї, включаючи неповнолітнього сина ОСОБА_6, 2005р.н. та непрацездатної матері відповідача - ОСОБА_7, 1937р.н. самостійно забезпечує його дружина, при цьому сім'я власного житла не має, проживає в орендованій квартирі, коштів від заробітку дружини ледве вистачає на оплату оренди житла, комунальних послуг, утримання неповнолітньої дитини та допомоги непрацездатній матері відповідача на лікування.

Вважає, що у даній ситуації у нього немає жодної можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, що, згідно вимог 199 СК України, є підставою для відмови в позові.

Також вважає, що місцевим судом було невірно вирішено питання розподілу судових витрат.

Окрім того, вказане рішення місцевого суду оскаржив позивач ОСОБА_3, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення навчання, а саме до 30.06.2019 року, але не більше ніж до виповнення 23 років.

Вказує, що відповідач у смт. В.Багачка не проживає, де зареєстрована його мати, а проживає з сім'єю в м. Києві.

Також, апелянт ставить під сумнів факт того, що відповідач по справі - доросла працездатна людина, у якого є сім'я та неповнолітній син, взагалі не працює, при цьому на біржі, як такий, що шукає роботу, він також не перебуває.

Зазначає, що розмір аліментів визначений судом (який буде становити близько 392,00 грн., є недостатнім для задоволення його об'єктивних матеріальних потреб.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до актового запису №35 від 25 червня 1998 року в Книзі реєстрації народжень Відділу РАЦС Великобагачанського РУЮ, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками його є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_4 (мати), що підтверджується повторним Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.10.2007 року, а.с.10.

Згідно актового запису №36 в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділу РАЦС Великобагачанського РУЮ, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, розірвано 06.06.2003 року (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, а.с.9).

Відповідно до довідки №1143 від 09.09.2015 року, ОСОБА_3 дійсно є студентом 1 курсу 03-15-04 групи Інституту підготовки слідчих кадрів для МВС України (спеціальність - правознавство) Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого. Форма навчання - денна. Термін навчання: з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.7).

Окрім того, згідно довідки №63 від 11.09.2017 року ОСОБА_3 навчається за кошти державного бюджету (а.с.88).

Задовольняючи позов частково місцевий суд виходив із того, що відповідач зобов'язаний, відповідно до норм СК України, утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, при цьому враховуючи матеріальний стан сторін по справі, наявність на утриманні у відповідача інших дітей, та, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) щомісячно, що на думку суду, відповідає об'єктивним можливостям відповідача та задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів.

Проте, такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам.

У відповідності до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За правилом статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК).

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як зазначено вище та не заперечується сторонами по справі, позивач є сином відповідача ОСОБА_2 та після розірвання шлюбу між батьками (ОСОБА_2 та ОСОБА_4) ОСОБА_3 залишився проживати разом зі своєю матір'ю, третьою особою по справі.

Також, судом установленота не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу між батьками позивача, відповідач, згідно рішення суду, сплачував аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_3, до досягнення дитиною повноліття; станом на даний час матеріальну допомогу надавати припинив.

При цьому, згідно довідок №1143 від 09.09.2015 року та №63 від 11.09.2017 року, ОСОБА_3 навчається в Інституті підготовки слідчих кадрів для МВС України (спеціальність - правознавство) Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого на денній формі навчання, за кошти державного бюджету, з терміном навчання: з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.7, 88).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_4, виданої Відділом освіти, молоді та спорту Великобагачанської РДА, за період з січня 2017 року по червень 2017 року, її дохід становив 29211,90 грн., з яких 5258,14 грн. - податок з доходів фізичних осіб (а.с.8).

Також, позивач сплачував кошти за гуртожиток, а саме у розмірі: 3212,00 грн. (квитанція №0.0.427103455.1 від 26.08.2015 року), 3630,00 грн. (квитанція №0.0.626012075.1 від 29.09.2016 року), 550,00 грн. (квитанція №0.0.773743225.1 від 25.05.2017 року) (а.с.11).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що, згідно відомостей з трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 19.08.1989 року серія НОМЕР_6, відповідач 31.03.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін, відомості про подальше працевлаштування відсутні (а.с.35-45).

Також, відповідно до актового запису №46 в Книзі реєстрації народжень Відділу РАЦС Великобагачанського РУЮ Полтавської області, ОСОБА_2 (відповідач у справі) має сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю якого є ОСОБА_9 (Свідоцтво про народження від 23.08.2005 року серії НОМЕР_7, а.с.46).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з продовженням навчання, позивач потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, зокрема, на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування і т.п.

При цьому судом установлено, що мати позивача - третя особа по справі добровільно надає допомогу сину, проте, враховуючи невисокий дохід, згідно довідки про доходи, ОСОБА_4 не в змозі самостійно утримувати сина та забезпечувати його усім необхідним.

Також, судом установлено, що відповідач, на час розгляду справи офіційно не працевлаштований проте, є людиною працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, відомості про наявність у відповідача інвалідності чи інших тяжких хронічних захворювань суду не надано.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до вищевикладеного, враховуючи законодавчо визначену рівність батьків щодо обов'язку утримувати своїх дітей, та з урахуванням того, що матеріали справи не містять жодних відомостей про неможливість відповідача надавати таку допомогу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) позиваючи з 09.08.2017 року і до 30.06.2019 року (дата закінчення навчання), але не більше між до досягнення 23-го віку.

При визначенні розміру частки від доходу, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходила з того, що саме такий розмір аліментів, відповідатиме принципу справедливості, добросовісності та розумності, при цьому буде достатнім для задоволення соціально-побутових, фізичних, духовних та ін. потреб ОСОБА_3 та не нестиме обтяжуючого характеру для відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо необхідності стягнення на його користь аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, є необгрунтованими та явно завищеними, спростовуються вищевикладеним, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що він не працює, державної допомоги по безробіттю не отримує, знаходиться на утриманні дружини, при цьому має неповнолітнього сина та непрацездатну матір, яка хворіє, а тому у нього немає жодної можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, що, згідно вимог 199 СК України, є підставою для відмови у позові, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки обов'язок батьків по утриманню своїх дітей є абсолютним, при цьому наявність у відповідача інших утриманців не звільняє його від обов'язку забезпечувати достатній рівень матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання у розмірі, достатньому для задоволення його потреб.

Також, відповідачем не надано доказів того, що його матір, ОСОБА_7 14.04.1937.н., яка є пенсіонером за віком, потребує матеріальної допомоги та перебуває на його утриманні. Долучені до матеріалів справи медичні документи (а.с.95-99) про хворобу останньої, не підтверджують факту надання відповідачем їй матеріальної допомоги. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про доходи самої ОСОБА_7 (зокрема, розмір пенсії, наявність земельних паїв та передачу їх в оренду тощо)…

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що його сім'я власного житла не має, проживає в орендованій квартирі, при цьому коштів від заробітку дружини відповідача ледве вистачає на оплату оренди житла, комунальних послуг, утримання неповнолітньої дитини та допомоги непрацездатній матері відповідача на лікування, не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, договором найму (оренди) квартири, квитанціями про оплату комунальних послуг, тощо, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

Також, твердження відповідача про те, що він на даний час не працює, а тому позбавлений можливості надавати допомогу синові, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності у нього доходу, наприклад, довідок з податкової служби про відсутність доходу, банківських виписок про відсутність коштів на рахунках, дані про відсутність земельних ділянок, нерухомості і т.п.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність здійснення пропорційного розподілу судових витрат по справі, оскільки даний позов носить немайновий характер, є безпідставним, з урахуванням наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Оскільки законом визначено, що в позовах про стягнення аліментів підлягає визначенню ціна позову, то даний позов носить майновий характер.

З урахуванням вимог п.1.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подачі позову) та розміру аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, колегія суддів, приходить до висновку, що сума судового збору за вказаними вимогами становить 640,00 грн.

Частиною 6 ст.141 ЦПК України, визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 прохав стягнути на його користь аліменти у розмірі 1/4 (25%) частки від заробітку (доходу) відповідача, при цьому даним рішенням його вимоги задоволено частково, а саме до стягнення підлягають аліменти у розмірі 1/6 (16,66%) частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2

Так, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені на 66,64 % (16,66*100/25), а тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 426,5 грн. (640,00*66,64%), при цьому судовий збір у розмірі 213,5 грн. (640,00-426,5) необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, а тому до уваги не приймються.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області 14.07.2006 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, що продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року і до 30 червня 2019 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів, - в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 426,5 (чотириста двадцять шість гривень 50 коп.) грн. судового збору.

Судовий збір у розмірі 213,50 (двісті тринадцять гривень 50 коп.) грн. компенсувати за рахунок державиу порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М.Бондаревська

/підпис/ О.Ю. Кузнєцова

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун