АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року м. Чернівці

права № 724/1137/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.,

секретар - Герман Я.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, , відповідача - ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, головуючий у І-й інстанції - Гураль Л.Л.,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5, який до дня смерті постійно проживав по АДРЕСА_1.

Зазначала, що після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1; земельну ділянку розміром 0.82 га, яка розташована на території Клішковецької сільської ради

________

№22-ц/794/212/18 Головуючий у 1 інстанції: Гураль Л.Л.

Категорія: 39 Доповідач: Литвинюк І.М.

Хотинського району Чернівецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1; земельну ділянку розміром 0.5071 га, яка розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства і належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2; земельну ділянку розміром 0.81 га, яка розташована на території Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала покійній матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області. Дана земельна ділянка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, яку покійний батько успадкував після матері (так як проживав на день смерті з нею), але не оформив спадкових прав.

Вказувала на те, що спадкоємцями за законом на момент смерті батька є вона та ОСОБА_7, оскільки вони є рідними доньками покійного, а після його смерті домовились про те, що спадщину будуть приймати по факту і спадкове майно буде розділено між ними порівну.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її рідна сестра ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті батька, однак не оформила своїх спадкових прав, а спадкоємцем покійної сестри ОСОБА_7 є її син ОСОБА_3 Про те, що її покійна сестра подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини вона дізналась тільки в травні місяці 2015 року після звернення до Хотинської державної нотаріальної контори 05 травня 2015 року, і тоді їй стало відомо, що вона пропустила строк для прийняття спадщини і його необхідно продовжити.

Просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі і встановити факт прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що після смерті батька вона фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки періодично на протязі встановленого ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) строку відвідувала спадкове майно, доглядала його, до закінчення строку забрала певні належні спадкодавцю речі, також у неї знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку (пай), виданий на ім'я батька.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що користування земельною ділянкою позивачкою та наявність у останньої оригіналу державного акту на земельну ділянку не є свідченням прийняття її в управління у передбачений законом термін. Також безпідставними є доводи позивачки про те, що вона користувалася речами спадкодавця після смерті.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

З відповіді нотаріуса № 358/02-14 від 05 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 втратила своє право на спадкування у зв'язку з пропущенням строків для прийняття спадщини і їй необхідно продовжити строк для прийняття спадщини. Разом з цим, ОСОБА_7 вчасно прийняла спадщину після батька, але не оформила своїх спадкових прав на майно.

Також встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_3

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року у справі №724/794/15-ц, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 жовтня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_7, а саме, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, про що внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 квітня 2017 року ОСОБА_3 є спадкоємцем майна ОСОБА_7, а саме земельної ділянки, площею 0,8155 га, що розташована на території Клішковецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_5, про що внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з довідкою Клішковецькохї сільської ради №1619 від 31 липня 2015 року ОСОБА_7 хоронила свого батька ОСОБА_5

Відповідно до довідок Клішковецької сільської ради № 247 від 08 жовтня 2003 року та №1619 від 31 липня 2015 року, ОСОБА_7 хоронила свого батька, у його похованні приймали участь усі діти. Після смерті батька майном розпоряджалась донька ОСОБА_7

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Тому відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР.

Статтею 525 ЦК УРСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За правилами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року (в редакції на момент відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після смерті спадкодавця на протязі встановлено чинним на той час ЦК УРСР (ст. 549) шестимісячного строку ( з 08 березня по 08 вересня 2002 року) з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контри не звертався, фактичними діями спадщину не приймав, спадкова справа щодо нерухомого майна померлого за її заявою не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Виходячи з вищезазначеного та оцінюючи встановлені обставини та докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про неналежність і недопустимість доказів, на які посилається апелянт, як на підставу своїх доводів і заперечень, оскільки нею не вчинено жодних дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, які свідчили про прийняття спадщини, в період з 08 березня по 08 вересня 2002 року, а також не надано доказів проте, що вона не могла в силу своїх фізичних можливостей звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Доводи апелянта про те, що вона фактично вступила в управління спадковим майном і в неї знаходиться державний акт на земельну ділянку (пай) спадкодавця, не заслуговують на увагу, оскільки зі складеного акту комісією у складі депутата сільської ради, спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, та жителів с. Клішківці від 13 жовтня 2017 року видно, що протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном покійного його донька ОСОБА_7 Вона користувалась будинком, підтримувала будинок в належному стані, проводила косметичний ремонт, прибирання прилеглої території, сплачувала рахунки за електроенергію, доглядала сад та город, користувалася пайовими землями, тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 524, 529-535, 548, 549, 550 ЦК Української РСР 1963 року, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 89 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а також не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті рішення.

Ураховуючи викладене, на підставі ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 16 лютого 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко