Справа № 182/3106/17
Провадження № 2/0182/1069/2018
28.02.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Тихомирова І.В.
при секретарі - Рахуба О.Г.
за участі позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд
20.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на такі обставини.
Її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Крім неї, у батьків було ще двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
04.11.2008 року помер її батько ОСОБА_4
03.06.2010 року ОСОБА_5, якій на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Лесі Українки, 59, склала заповіт, яким усе своє майно заповіла в рівних долях ОСОБА_6 та ОСОБА_2
10.09.2015 року ОСОБА_5 померла. Один з її спадкоємців за заповітом ОСОБА_6 помер ще 02.02.2014 року, тому до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті ОСОБА_5 звернулася донька ОСОБА_6 відповідач по справі ОСОБА_3
Після смерті матері ОСОБА_1 також консультувалася у юриста щодо прийняття спадщини, який їй повідомив про відсутність необхідності звернення до нотаріуса, оскільки вона проживала разом з матірю у спадковому будинку до її смерті та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Однак, коли у червні 2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна, їй було повідомлено про пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду.
ОСОБА_1 вважає, що пропустила строк для звернення до нотаріальної контори з поважних підстав, внаслідок неправильної консультації фахівця, тому просить суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5
У судовому засіданні позивач позовні вимоги просила задовольнити, доповнень та уточнень не подала.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.62,63), причини неявки суду невідомі.
Враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, але на виклик суду не зявилися без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подали, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Як встановлено судом, матері позивача ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори 10.10.1978 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-729 належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Лесі Українки, 59 (а.с.15-16).
10.09.2015 року ОСОБА_5 померла (а.с.13). За життя, 03.06.2010 року, вона склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за № 1143, відповідно до якого все належне майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, майнові права та обовязки на день смерті заповіла у рівних долях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.5).
Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на запит суду, 23.12.2015 року до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (далі - нотаріус) із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулася ОСОБА_2 (а.с.25-26), яка відповідно до довідки № 335 від 03.12.2015 року квартального комітету № 38 на дату смерті ОСОБА_5 була зареєстрована у спадковому будинку (а.с.29). Однак, листом-розясненням нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 59, який знаходиться у місті Нікополі по вулиці Лесі Українки - у звязку з тим, що ОСОБА_2 не було надано документів, які б підтверджували, що вона є особою, якій заповіла майно ОСОБА_5, а саме ОСОБА_9 (а.с.54).
Крім того, 20.01.2016 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_3 донька ОСОБА_6, який був спадкоємцем ОСОБА_5 згідно заповіту та помер 02.02.2014 року, до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.38-43).
Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса 13.06.2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: м. Нікополь, вул. Лесі Українки, 59 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.46). Того ж дня їй було повідомлено, що нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.51).
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Обставин, які б обєктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до нотаріальної контори у визначений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, судом не встановлено.
Крім того, суд приймає до уваги наявність заповіту ОСОБА_5, який був посвідчений 03.06.2010 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за № 1143, відповідно до якого все належне майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, майнові права та обовязки на день смерті ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.35).
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.3).
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 1217,1220,1222,1223,1270 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,141,263,265,280 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_10