Справа № 303/7165/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2018 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Фозекош І.І.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

в с т а н о в и в:

09 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Позов мотивує тим, що 08.11.2013 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до нього з проханням позичити їм 1000 доларів США, що по курсу на той день становила 8200 гривень, оскільки він їх добре знав і мав таку суму грошей то він погодився позичити їм вказану суму з умовою повернення коштів до 31.12.2014 року. Дані обставини підтверджуються розпискою, яку відповідачі надали йому як гарантію повернення боргу. Оскільки, відповідачі не повернули взяті в нього в борг кошти, він 06.11.2017 надіслав їм вимогу про повернення грошових коштів, однак дана вимога була проігнорована відповідачами. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідачів 1000 доларів США , що за офіційним курсом валют станом на 12.12.2017 року еквівалентно 27360 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позов задоволити. Пояснив, що фактично кошти про отримання яких відповідачами було надано розписку, надано для здійснення будівництва гаража, оскільки позивач з відповідачами мали на меті побудувати гараж для ведення бізнесу і домовилися про те, що відповідачі надають земельну ділянку для будівництва, а він фінансує витрати на саме будівництво. В подальшому ними було прийнято рішення про недоцільність ведення спільного бізнесу і відповідачі частину коштів повернули йому, а решту боргу вони вирішили оформити у вигляді боргової розписки.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позов та аналогічні пояснення надав в судовому засіданні, посилаючись на те, що вони не заперечують факт складення розписки, однак заперечують факт самої позики коштів, а відповідно і наявність боргу, з огляду на те, що в розписці відсутні відомості про свідків, не зазначено факту передачі грошової суми позичальникам, не вказано паспортних даних ОСОБА_2, що суперечить вимогам до складення розписки. Також, наголошував на тому, що позивач вводить в оману суд, оскільки вони не просили позивача позичати їм саме 1000 доларів США і кошти у вказаній сумі їм не передавалися. Дані обставини підтверджуються розпискою від 08.11.2013 року про отримання позивачем від ОСОБА_3 11000 доларів США в рахунок погашення боргу, який складав 12000 доларів США.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_5 просить стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму позики за борговою розпискою від 08.11.2013 року (а.с.8). Зі змісту даної розписки випливає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов'язуються повернути суму в розмірі 1000 доларів США ОСОБА_5 до кінця 2014 року. Жодних інших даних вказана розписка не містить.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання-грощей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Факт передачі грошових коштів в сумі 1000 доларів США під час складення розписки 08.11.2013 року відповідачами заперечувався, разом з цим вони зазначили, що від позивача вони отримували будівельні матеріали раніше, як фінансування будівництва, оскільки між ними була домовленість про будівництво гаража для спільного ведення бізнесу, вказані твердження відповідачів не заперечувалися представником позивача.

В матеріалах справи наявний договір про участь у пайовому будівництві (а.с.45) відповідно до якого ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка є сестрою відповідача ОСОБА_3 та дружиною відповідача ОСОБА_6 домовилися про спільне будівництво гаража за адресою с.Клячаново, вул.Мукачівська, 407 Мукачівського району. Згідно вказаного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надають для будівництва земельну ділянку, яка належить їм на праві спільної часткової власності, а ОСОБА_5 зобов'язується вкласти у будівництво грошові кошти в сумі 8000 доларів США. Вказана сума є попередньою, а остаточна ціна будівництва визначається після його завершення.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.І ст.628 ЦК України).

З дослідженого в судовому засіданні вищезазначеного договору (а.с.45) та пояснень сторін суд приходить до висновку, що сторони цього договору без створення юридичної особи на підставі об'єднання своїх вкладів зобов'язуються спільно діти для досягнення загальної мети - будівництва і введення в експлуатацію гаража за адресою с.Клячаново, вул.Мукачівська, 407 Мукачівського району для подальшого спільного ведення підприємницької діяльності.

Як зазначили в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після завершення будівництва гаражу між ними та позивачем ОСОБА_5 склалися такі відносини, які привели до прийняття рішення про недоцільність спільного ведення бізнесу, у зв'язку з чим було вирішено повернути позивачу ОСОБА_5 суму вкладених ним в будівництво коштів, що на той час склала 12000 доларів СІЛА. Дані обставини не заперечувалися позивачем.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дані обставини підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7

З наданої відповідачами та дослідженої в судовому засіданні розписки датованої 08.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 11000 доларів США в рахунок погашення заборгованості, яка на той час складала 12000 доларів США (а.с.27).

В цей же день, 08.11.2013 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надали розписку за якою зобов'язуються повернути суму в розмірі 1000 доларів США ОСОБА_5 до кінця 2014 року (а.с.8).

Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

З огляду на це можна зробити висновок, що відповідачами надано позивачу розписку саме на 1000 доларів США, як залишок боргу по вкладеним в будівництво гаража коштам, оскільки вказана сума фігурує в розписці яку надали відповідачі.

В постанові Верховного суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зазначено, - досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Як вбачається з розписок та пояснень наданих сторонами, кошти були передані відповідачам, але для конкретної мети - внесок на будівництво гаражу. Розписка за якою позивач просить стягнути борг не містить даних про передачу грошових коштів. Отже, розписка не містить всіх ознак договору позики, а тому кошти не можуть бути стягнуті з відповідачів на користь позивача саме як за договором позики, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення коштів за розпискою.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 627, 628, 1046 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.М. Довжанин