АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 727/2766/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Собчук І.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про розірвання договору дарування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2017 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Смотрицький В.Г.),

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору дарування.

Зазначав, що 09 листопада 2015 року між ним та відповідачкою було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л.

Під час укладання договору між ними мала місце домовленість, що квартира переходить у власність відповідачки, однак сторони залишаться проживати в квартирі як родина і надалі.

Позивач також зазначав, що був вимушений виїхати на лікування до Російської Федерації, а після повернення до м. Чернівці не зміг потрапити до квартири, оскільки дверні замки були замінені, він дізнався про зняття його з реєстрації.

Посилаючись на порушення відповідачкою попередньої домовленості, його права на спірну квартиру, відсутності у нього іншого житла, допущену грубу невдячність відповідачки, просив розірвати договір дарування у зв'язку з істотною зміною обставин.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки та третьої особи просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки на її думку рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що сторони з 07 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2016 року.

09 листопада 2015 року між позивачем як дарувальником та відповідачкою як обдарованою було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., зареєстрований в реєстрі за №13972.

До відчуження квартира належала позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 березня 1996 року, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30 квітня 2010 року.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Позивачем заявлено вимогу про розірвання договору дарування з мотивів перешкоджання та позбавлення його права користуватися дарунком (квартирою), недотримання відповідачкою домовленості про збереження права користування квартирою, грубою невдячністю відповідачки.

Проте указане не є підставою для розірвання договору дарування.

Відповідно до ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.

Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування (ч. 1).

Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність (ч. 2).

Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена (ч. 3).

Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим (ч. 4).

Указана правова норма не передбачає можливості розірвання договору дарування у зазначених позивачем випадках: наявності спору з приводу користування дарунком у подальшому, недотримання відповідачкою домовленості про збереження права користування квартирою, грубою невдячністю відповідачки та зміни ставлення до дарувальника.

Тому рішення суду першої інстанції про відмову у позові відповідає указаній нормі матеріального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права є необґрунтованими.

Як на підставу задоволення вимог про розірвання договору дарування квартири заявник посилається на істотну зміну обставин, а саме, на погіршення матеріального становища через відсутність житла, на яке він розраховував під час укладення договору дарування, погіршення стану здоров'я та умисне вчинення відповідачкою протиправних дій.

Вважає, що у такому разі підстава для розірвання договору передбачена нормою ст. 652 ЦК України.

Такі доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1).

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2).

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору (ч. 3).

Указана норма передбачає загальні умови розірвання договору.

Проте, зважаючи на правову природу договору дарування, який є одностороннім правочином, наведена вища норма може бути застосована лише у поєднанні з випадками розірвання договору дарування, встановленими нормою ст. 727 ЦК України, які у спірних правовідносинах відсутні.

Заявник посилається на те, що за досягнутою домовленістю між сторонами він зберігає право користування спірною квартирою, фактично не мав наміру її відчужувати, оскільки квартира є його єдиним житлом, якого відповідачка внаслідок грубої невдячності позбавила його.

Проте указане може бути за певних обставин підставою для визнання договору дарування недійсним, а не для розірвання договору дарування.

Заявник посилається та те, що спірна квартира має особливу цінність для нього, оскільки вона дісталася йому у спадок як родинна цінність.

Частиною 2 ст. 727 ЦК України дійсно передбачено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Однак у спірному випадку не йдеться про загрозу безповоротної втрати дарунка, як і про те, що цей дарунок має велику немайнову цінність.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 26 лютого 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк