АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/263/18 Справа № 208/5181/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» про розірвання кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2011 року між ним та ПАТ «Астра Банк» у місті Донецьку було укладено кредитний договір №66018, а в подальшому йому стало відомо, правонаступником кредитних зобовязань ПАТ «Астра Банк» є ПАТ «Дельта Банк».

До квітня 2014 року він сумлінно виконував умови договору, тобто до подій в державі, які, відповідно до актів Президента України та Ради національної безпеки і оборони України, територію де він проживає, визнано територією проведення антитерористичної операції, а тому за цих умов повернення кредиту стало не можливим.

Від ПАТ «Дельта Банк» він отримав довідку № 05-3286666, що його заборгованість за кредитним договором на 24 травня 2016 року складає 299192,04 грн., з яких 143558,77 грн. заборгованість за кредитом; 32911,98 грн. заборгованість за процентами, 122721,29 грн. пеня, у звязку з чим позович звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з листом, в якому просив скасувати нараховані штрафні санкції та дозволити йому здійснити погашення кредиту відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», враховуючи що він підпадає під дію зазначеного закону, а дії відповідача порушують його права, та норми закону.

10 травня 2016 року від ПАТ «Дельта Банк» він отримав відповідь за № 05-3270974, із якої не вбачається намір банку виконувати чинне законодавство. З цих підстав він вважає, що його права були порушені, а тому просив визнати заборгованість за кредитним договором № 66018 від 28 жовтня 2011 року сплаченою в повному обсязі; розірвати цей кредитний договір; стягнути відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5050 грн. та судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року позов задоволено частково та ухвалено визнати заборгованість за кредитним договором № 66018 від 28 жовтня 2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», яка складається: - із суми заборгованості по кредиту, в розмірі 143558 гривень 77 копійок; - процентів за користуванням кредитом, в розмірі 32911 гривень 98 копійок; сплаченою ОСОБА_2 у повному обсязі; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Астра Банк» був укладений кредитний договір № 66018 (далі - договір), за умовами якого Банк надав позивачу кредит в сумі 199610 грн. на придбання автомобіля, зі сплатою відсотків в розмірі 15,9 % річних та строком дії до 28 жовтня 2018 року. Місцем укладання зазначеного договору є м. Донецьк. (а.с. 8-11).

Правонаступником кредитних зобовязань ПАТ «Астра Банк» є ПАТ «Дельта Банк», що підтверджено та не оспорювалося сторонами під судового розгляду.

Також встановлено, що відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 жовтня 2015 року № 181 почато ліквідацію АТ «Дельта Банк» з 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року, призначено уповноважену особу Фонду ОСОБА_3, та делеговано їй усі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк».

Як вбачається з позову, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДельтаБанк» в особі ОСОБА_3, тобто у період ліквідації АТ «Дельта Банк», та просив про визнання заборгованості за кредитним договором погашеною.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 цього Закону, Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 46 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження початку ліквідації процедури банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Крім того забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував положень ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не звернув уваги на те, що позов до ПАТ»ДельтаБанк», в особі ОСОБА_3 є передчасним, оскільки останній в інтересах Банку не звертався з позовом до суду до ОСОБА_2 про стягнення з нього пені та штрафів. Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що посилання позивача на те, що у разі, якщо він почне сплачувати заборгованість за кредитом, відповідач зарахує сплачену суму на заборгованість по пені є припущенням позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не виконав вимог закону про законність та обґрунтованість рішення суду, неповно зясував обставини що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а також не залучив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення повноважень ліквідації ПАТ «Дельта Банк», що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Крім того, встановлено, що згідно до пояснень представника позивача, до квітня 2014 року позивач ОСОБА_2 виконував умови договору, що також не оспорював представник відповідача.

З метою отримання можливості бути звільненим від штрафних санкцій з боку банку, та застосування діючого законодавства України, в тому числі і ст. 2 Закону України «Про тимчасові заході на період проведення антитерористичної операції», з боку позивачка ОСОБА_2 на адресу відповідача були неодноразові звернення, що підтверджено як представником позивача, так і представником відповідача, та письмовими зверненнями.

Від ПАТ «Дельта Банк» позивач отримав довідку № 05-3286666, що його заборгованість за кредитним договором станом на 24 травня 2016 року складає 299192,04 грн., з яких 143558,77 грн. заборгованість за кредитом; 32911,98 грн. заборгованість за процентами, 122721,29 грн. пеня (а.с. 28).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 16 серпня 2016 року на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 66018 сплатив суму в розмірі 176470 грн. 75 коп., що підтверджується копією квитанції (а.с. 29), що відповідає 143558,77 грн. заборгованість за кредитом; 32911,98 грн. заборгованість за процентами, зазначеними у відповідності до розрахунку відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

А статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Проте позивач сплативши вказані кошти відмовився від сплати штрафних санкцій, пославшись при цьому на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заході на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Таким чином для застосування пільг щодо штрафних санкцій, передбачених вищезазначеним законом, особи мають бути зареєстровані та постійно проживати або переселилися із території проведення антитерористичної операції.

На неодноразові звернення ОСОБА_2, банком було надано відповіді про те, що для застосування пільг передбачених законом ОСОБА_2 необхідно надати документи, а саме: належним чином завірену копію документа, що підтверджує місце реєстрації в зоні проведення антитерористичної операції; довідку про місце проживання, видану компетентним на те органом місцевого самоврядування або військово-цивільною адміністрацією тощо, проте, ОСОБА_2, в порушення вимог закону, вищезазначені документи не надано було а ні банку, а ні суду першої інстанції.

Крім того, частиною 2 статті 651 ЦК України передбачені підстави для розірвання договору, у відповідності до якої Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК України, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з цим підстави, а саме того, що на території м. Донецьк України буде проводитися антитерористичної операції, а тому вони не мали можливості передбачити зміну обставин які існували на час укладання кредитного договору 28 жовтня 2011 року, та як наслідок прийняття Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є підставою для розірвання договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

У звязку з відмовою в задоволенні позову, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4