Справа № 2-1409/11
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2018 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кузьменко А.О., за участю- представника боржника - ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи- ОСОБА_9.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу заявника- боржника ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця , заінтересовані особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю « Український промисловий банк», Товариство з обмеженою відповідальністю « Промислова група « Вінниця-Буд» , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Український промисловий банк» до ОСОБА_2 «про звернення стягнення на предмет іпотеки», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Товариство з обмеженою відповідальністю « Промислова група « Вінниця-Буд», -

ВСТАНОВИВ:

У 2017 року заявник- боржник ОСОБА_2 звернулася до Вінницького районного суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця , в якій просила суд визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення, у виконавчому провадженні № 37487871, з ОСОБА_5 виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. та скасувати її ; зняти арешт з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, накладений в межах виконавчого провадження № 37487871 постановою від 03.06.2014 року.

Подану скаргу обґрунтувала тим, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/2квіп-08-5 від 19.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі 43 768 375,23 грн. Дане рішення набуло законної сили 06.12.2012 року і в порядку, передбаченому ст. 368 ЦПК України, з метою звернення до виконання рішення суду від 30.03.2012 року, Вінницьким районним судом Вінницької області 28.02.2013 року видано виконавчий лист № 2-1409/11.

Вказує, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( далі - державним виконавцем) від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження №37487871 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Також в межах виконавчого провадження №.06.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області , кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудов та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2 Інших виконавчих дій в межах виконавчого провадження №37487871 не проводилось та відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції і 21.04.1999 року) постанова про стягнення з боржника виконавчого збору не виносилась.

У зв'язку з відступленням ТОВ «Український промисловий банк» права вимоги до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року- Масловському С.Л., ухвалою Вінницького районного суду від 11.12.2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № 37487871 з ТОВ «Український промисловий банк» на ОСОБА_3, та ухвалою Вінницького районного Вінницької області від 27.04.2017 року прийнято відмову ОСОБА_3, направлену і адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.01.2016 року, від примусового виконання рішення Вінницького районного суду від 30.03.2012 року у справі № 2-1409/11.

Зазначає, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Єжова М.В. ( далі державний виконавець) від 09.06.2017 року виконавче провадження №37487871 закінчено, однак при закінченні виконавчого провадження № 37487871, державним виконавцем Єжовим М.В. 09.06.2017 року винесено постанову про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 4 377 019,52 грн. та арешт, накладений постановою від 03.06.2014 року- не знятий.

Вважає, що спірна постанова державного виконання та не знятий арешт з майна , є неправомірним , оскільки державним виконавцем порушені вимоги ст. 11 Закону України « Про іпотеку» , так як майновий поручитель несе відповідальність в межах вартості предмету іпотеки. А оскільки ОСОБА_2, є майновим поручителем, то до неї не можуть застосовуватися будь-які додаткові стягнення , зокрема, стягнення виконавчого збору. Крім цього, вважає , що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена з порушенням ст. 25 Закону України « Про виконавче провадження», оскільки може бути винесена виключно у разі не виконання боржником рішення майнового характеру у строк встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону . Також а ні Законом України « Про виконавче провадження» , в ні Законом України « Про іпотеку» чи іншим нормативним актом не передбачено добровільного виконання боржником рішення суду про стягнення з нього об'єкту нерухомого майна як земельної ділянки на яку було звернуто стягнення за рішенням суду. А оскільки згідно до ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено , що у разі закінчення виконавчого провадження , знімаються і заходи вжиті виконавцем, тому вважає підлягає до зняття арешт на її майно , оскільки постанова про стягнення з неї виконавчого збору є неправомірною.

В судовому засіданні представник -боржника ОСОБА_1 підтримав доводи скарги у повному обсязі , просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у неї. Суду пояснив, що ознайомлений із ухвалою апеляційного суду від 01.12.2017 р., але вважає що ці вимоги скарги підлягають розгляду саме в цивільному порядку.

Представник заінтересованої особи- - Департаменту державної виконавчої служби Іванов Ю.В. заперечував проти задоволення скарги, оскільки вважає , що постанова про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2, є правомірної у вірному розмірі, виходячи з вимог закону, а саме у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, у даному випадку ця сума становить 4 377 019,52 грн; а арешт, накладений постановою від 03.06.2014 року не може бути знятий поки боржник не сплатить виконавчий збір. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Інший учасники справи до судового засідання не з*явилися, про час, дату та місце проведення даного судового засідання повідомлені судом належним чином.

Суд, з урахуванням міркування присутніх представника боржника та представника заінтересованої особи, які не заперечували, вважає за можливе провести розгляд скарги у відсутності нез*явишихся осіб.

Вислухавши присутніх учасників справи, вивчивши скаргу , матеріали цивільної справи, суд вважає, що скарга в частині визнання неправомірною постанову державного виконавця Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні в розмірі 4377019 гривень 52 копійок і скасування її слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а в інший частині скарги - відмовити у задоволені виходячи з такого.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду від 30.03.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №03/2квіп-08-5 від 19.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. за реєстровим номером 5698, на земельну ділянку площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд»» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.2007 року у розмірі 43 768 375,23 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.04.2013 року відкрито виконавче провадження №37487871 з примусового виконання виконавчого листа №2-1409/11, виданого 28.02.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області.

В межах виконавчого провадження №37487871, 03.06.2014 року винесено постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4261 га. яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2

У зв'язку з відступленням ТОВ «Український промисловий банк», права вимоги де ТОВ «Промислова група «Вінниця-Буд» по кредитному договору №03/КВ-07 від 26.02.200" року, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2015 року замінений стягувач у даному виконавчому провадженні з ТОВ «Український промисловий банк на громадянина ОСОБА_3 ; ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 27.04.2017 року прийнято відмову ОСОБА_3, направлену на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 25.01.2016 року від примусового виконання рішення Вінницького районного суду від 30.03.2012 року у справі №2-1409/11.

Постановою головного державного виконавця Єжова М.В. 09.06.2017 року виконавче провадження №37487871 закінчено на підставі п.1 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України « Про виконавче провадження» ( Т.5 а.с.112).

Постановою головного державного виконавця Єжова М.В. від 09.06.2017 року, на підстав ст.ст. 3, 27,40 Закону України « Про виконавче провадження» ,- стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчий збір з розмірі 4 377 019,52 грн. (Т. 5 а.с. 113).

Відповідно до положень, викладених в ст. ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 13.12.2010 N 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльної державної виконавчої служби (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Вищого адміністративного суду N 5 від 21.05.2012 р.;N 10 від 14.09.2012 р.; N 14 від 30.09.2013 р. N 10 від 12.09.2014 р.), вбачається, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу скарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Згідно до положень, викладених в п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що розгляд вимоги скарги боржника про визнання неправомірною постанову державного виконавця Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні і її скасування, належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому в цій частині провадження у справі підлягає закриттю, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у задоволені вимоги боржника про зняття арешту з земельної ділянки, суд виходить з того , що Згідно до положень , викладених в ч.1 ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження» ,

Згідно до положень, викладених в ч.1 ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно до положень, викладених в п. 2 ч.4 ст. 59 цього Закону , підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

Оскільки боржник ОСОБА_2 не сплатила визначений розмір виконавчого збору згідно до постанови державного виконавця від 09.06.2017 року , тому суд вважає , що державний виконавець правомірно не зняв арешт з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, накладений в межах виконавчого провадження № 37487871 постановою від 03.06.2014 року. Підстав зняти арешт у суду відсутні.

Керуючись ст.ст.450,451 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по вимогі скарги боржника ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця , в частині : визнання неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. від 09.06.2017 року про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 37487871 в розмірі 4377019 гривень 52 копійок та скасувати її ,- на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У задоволені скарги боржника ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця , в частині : зняття арешту з земельної ділянки площею 2,4261 га, яка розташована в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для житлової забудови та громадського призначення, що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.12.2007 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11, накладений в межах виконавчого провадження № 37487871 постановою від 03.06.2014 року , - відмовити.

Повний текст ухвали складений 06.02.2018 року

Суддя: