Справа № 640/3020/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забороні виїзду за межі України

"28" лютого 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про заборону виїзду за межі України у цивільній справі №640/19950/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити стягнення з відповідача на її користь аліментів з 700 грн. до 1500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.06.2014 року, починаючи з 03.04.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.01.2018 року відкрито провадження у справі.

27.02.2018 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від проведення судово-генетичної експертизи, не надає згоди на її проведення та має можливість виїхати до Росії в будь-який час з метою завадити провести експертизу, яка встановить, що він не є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про заборону виїзду за межі України не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується лише у випадку необхідності забезпечення виконання судового рішення.

Разом з тим, на теперішній час у цій справі не прийнято рішення по суті.

Більш того, застосування обмеження у праві виїзду за межі України представник обґрунтовує необхідністю проведення судово-генетичної експертизи, що суперечить суті та положенню ст. 441 ЦПК України.

ЦПК України передбачений інший механізм у разі ухилення сторони від проведення експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Отже, ОСОБА_1 не є субєктом подання такої заяви, оскільки цим наділений державний або приватний виконавець, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

На підставі викладеного, заява представника про заборону виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про заборону виїзду за межі України у цивільній справі №640/19950/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -