Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 24.10.2015року між ним та відповідачами був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки та договору позики, який не було нотаріально посвідчено. Відповідно до даного договору відповідачі отримали у позику 18 500дол.США (за офіційним курсом продажу долара позика становила 444 000 грн.), строком до 24.10.2015року. Станом на 09.10.2017 року відповідачі свої зобовязання не виконали, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь борг в сумі 494 688 грн. 72 коп. та штраф в сумі 25 371 грн.38 коп.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належно, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримано повністю.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов, чи будь-яких колопотань не подали.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.2015року між сторонами був укладений договір позики на суму 18 500дол.США, що на той час було еквівалентно 444 000 грн., за умовами якого відповідачі зобов'язувалися повернути позивачу вказану суму боргу до 24.10.2015року, що стверджується договором позики та власноручною розпискою відповідачів, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.31).

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду надані позивачем письмовий Договір позики, складений в простій формі та розписка в підтвердження того, що відповідачі взяли у ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 18500 дол. США, що в еквіваленті становило 444 000 грн. Хоча зазначена вище розписка і не є належною письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд, також, виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку отримали в позику відповідачі, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржників.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що станом на 09.10.2017 року, тобто на день подачі даного позову до суду, відповідачі не повернули борг.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3% річних на суму боргу, що становить 25371 грн. 38 коп.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валютина день платежу , якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до даних НБУ офіційний курс долара США станом на 09.10.2017 року становив 26,739931 грн. А отже сума основного боргу становить 494 688,72 грн. /18500 дол. США х 26,739931 = 494688,72грн./.

В даному випадку, сторони договору позики погодили, що відповідачі отримали в позику 18 500 дол.США, а тому підлягає до стягнення сума боргу станом на 10.10.2017 року та 3% річних (25371,38 грн.), що в цілому становить 520 060 грн. 01 коп.

А тому проаналізувавши всі надані по справі докази, суд приходить до висновку, що між сторонам, дійсно, мав місце договір позики, заборгованість становить 494 688 грн. 72 коп., станом на 09.10.2017р., умови договору позики відповідачі не виконали. Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не було надано.

Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання станом на 09.10.2017р. в розмірі 25 371 грн.38 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави сума судового збору 5200 грн. 60 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 533,549,625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141,158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 26.12.1954 р.н.(ІНПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, 12.10.1978 р.н.(ІНПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, 29.07.1970 р.н.(ІНПП НОМЕР_3) борг в сумі 494 688 грн. 72 коп., 3% відсотки за користування коштами в розмірі 25 371 грн.38 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, 26.12.1954 р.н.(ІНПП НОМЕР_1), ОСОБА_3, 12.10.1978 р.н.(ІНПП НОМЕР_2) в дохід держави судові витрати по справі в сумі 5200,60 грн., тобто по 2600 грн. 30 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4