Справа № 561/89/18
УХВАЛА

іменем України

12 лютого 2018 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - Дідика А. В.,

секретаря судового засідання - Расевич Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Зарічне скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк, в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Зарічненського районного суду Рівненської області звернулось Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк, в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 В, заінтересована особа ОСОБА_2.

У скарзі зазначає, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) від 17 листопада 2014 року № 725 та 18 листопада 2014 року № 150 позпочати процедуру ліквідації ПАТ Європейський газовий банк (далі банк, Стягувач) та призначено уповноважену особу на ліквідацію банку ОСОБА_1 Повноваження ліквідатора та строк здійснення ліквідаційної процедури продовжено до 17 листопада 2018 року.

З метою обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2014 року за позовною заявою Стягувача у справі № 561/815/14 вирішено стягнути з ОСОБА_2 (далі боржник) на користь ПАТ Єврогазбанк 51 189,36 доларів США простроченої заборгованості за кредитним договором № 29-010607 від 01 червня 2007 року та видано виконавчий лист № 561/815/14 про стягнення цієї суми боргу. 10 червня 2015 року Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 47806689. Скаржник звертався до органу ДВС із запитом про хід виконавчого провадження та з проханням надати стягувачеві усю наявну інформацію щодо виконавчого провадження, на які не отримав відповіді. Також звертався до державного виконавця із заявою про обмеження боржника у виїзді закордон. У звязку з цим вважає, що державним виконавцем не вживаються передбачені Законом України Про виконавче провадження заходи спрямовані на виконання рішення суду у справі № 561/815/14.

У скарзі просить:

- визнати бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3 (далі державний виконавець) із виконання виконавчого листа № 561/815/14 від 29 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ ЄВРОГАЗБАНК заборгованості у розмірі 51 189,36 доларів США неправомірною;

- зобовязати Державного виконавця вжити передбачених законодавством України заходів для виконання вищевказаного виконавчого листа у двомісячний строк;

- зобовязати Державного виконавця направити запити до органів державної реєстрації: Державної виконавчої служби України Державної автомобільної інспекції України, Державної фіскальної служби України, Управління Держкомагентства;

- зобовязати Державного виконавця надіслати на адресу стягувача копії документів про вчинення виконавчих дій.

Представник ПАТ Європейський газовий банк у судове засідання не зявився про дату та час розгляду справи у суді повідомлений належним чином.

Представник Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 у судове засідання не зявився про дату та час розгляду справи у суді повідомлений належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши та перевіривши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (ст. 5 Закону).

За приписами ст. 3 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, серед яких, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року на підставі рішення Зарічненського районного суду Рівненської області у справі № 561/815/14 за позовом ПАТ "Європейський газовий банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скаржник отримав виконавчий лист про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 189, 36 доларів США.

За даним виконавчим листом Відділом ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 10 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 47806689 з примусового виконання виконавчого листа.

Після відкриття виконавчого провадження стягувачем було подано інформаційний запит № 1768 від 30 жовтня 2017 року до Державного виконавця з метою отримання інформації про хід виконання судового рішення, а також 30 жовтня 2017 року стягувачем до державного виконавця подано Заяву № 1766 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду закордон на які відповіді не отримано.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України Про виконавче провадження, першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на обєкти нерухомості.

Відповідно до ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 вищезазначеного Закону передбачено перелік прав виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Матеріалами справи та виконавчого провадження підтверджено, що державним виконавцем не у повному обсязі вчинено дії щодо стягнення боргу та не вчинено дій щодо пошуку коштів та майна боржника. Але у резолютивній частині скарги орган ДВС просить, зокрема зобовязати Державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання вищевказаного виконавчого листа у двомісячний строк, що не може вважатись належним способом захисту стягувача, оскільки не конкретизовано, які саме дії необхідно вчинити державному виконавцю з метою відновлення права скаржника, тому у цій частині скарга до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст. 74 Закону України Про виконавче провадження суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3 направити запити до органів державної реєстрації прав, Державної автомобільної інспекції, Державної фіскальної служби України, Управління держземагентства з метою пошуку майна та коштів боржника у Виконавчому провадженні № 47806689.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції ОСОБА_3 направляти на адресу ПАТ Єврогазбанк копії документів про вчинені виконавчі дії.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя А. В. Дідик