Провадження№2/235/351/18
Справа №235/6741/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2018 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного Підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював у ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді начальника юридичного відділу з 17.10.2014 року по 29.10.2015 року, коли був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. В день звільнення йому не були виплачені всі суми при звільненні, а саме не була сплачена премія, яка була призначена наказом від 13.10.2015 року №1639 «Про преміювання з нагоди професійного свята «День юриста» у вигляді посадового окладу, що становив 4604,00грн. Ця премія при звільненні не була йому нарахована та не була сплачена. Просить стягнути з відповідача на його користь 4604,00грн. заборгованості по заробітній платі.

В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, просив справу слухати без його участі (а.с.23).

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі відповідача, де просив винести рішення на розсуд суду, також надав довідку про нараховані суми позивачу при звільненні (а.с. 16-18,22).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки від 31.08.1993 року, позивач по справі перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «ВК «Краснолиманська», на посаді начальника юридичного відділу з 17.10.2014 року по 29.10.2015 року (а.с.7-8).

Згідно наказу ДП «ВК «Краснолиманська» № 1639 від 13.10.2015 року «Про преміювання з нагоди професійного свята «День юриста», який святкується 08 жовтня, згідно розділу 15 «Положення про преміювання» було вирішено про заохочення грошовою премією в розмірі 100% посадового окладу робітників юридичного відділу, в тому числі начальника юридичного відділу ОСОБА_1, табельний номер 140. (а.с.9).

Згідно розрахункового листку за жовтень 2015 року посадовий оклад ОСОБА_1, табельний номер 140, складає 4604,00грн. (а.с.10).

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» №466 від 18.11.2015 року про нараховані суми при звільненні ОСОБА_1, табельний номер 140, станом на дату звільнення- 29.10.2015 року були нараховані: заробітна плата- 5792,97грн., відрядження-413,25грн., відпустка-921,75грн. та компенсація за невикористану відпустку-8910,25грн., а всього 16038,22грн. (а.с.18).

Таким чином судом встановлено, що премія в розмірі посадового окладу, що складає 4604,00грн., ОСОБА_1 не була нарахована та не була сплачена при звільненні.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органівпредставниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч.2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати: основна заробітна плата; додаткова заробітна плата, та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до я ких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 року №5 до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу, незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

В зв»язку з тим, що на час звільнення позивач дійсно не отримав усі належні йому кошти, а саме премію в розмірі 4604,00грн., яка є частиною заробітної плати, інших доказів щодо спростування вказаних обставин відповідачем не надано, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115,116 КЗпП України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 141,258,260,265,268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі- задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» (85310 м. Родинське Донецької області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, який проживає за адресою: м. Покровськ, пров.Новодонбаський,3) заборгованість по заробітній платі в сумі 4604,00грн. (чотири тисячі шістсот чотири грн.00коп.)

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська»( 85310 м. Родинське Донецької області, в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: