Справа №442/8643/17
Провадження №2-о/442/14/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Крамар О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Тернопільська духовна семінарія Київського патріархату, Комісія з державного визнання дипломів про вищу духовну освіту

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд із вищевказаною заявою, яку обгрунтовує тим, що він народився 02 липня 1979 року, з 01 вересня 1995 року по 12 жовтня 1999 року навчався в Тернопільській Духовній Семінарії і постановою Ради Тернопільської Духовної Семінарії - 11 жовтня 1999 року № 72 визнаний, як такий, що закінчив повний курс Духовної Семінарії по 1 розряду, про що свідчить диплом виданий 12 жовтня 1999 року.

Оскільки, у дипломі про навчання від 12 жовтня 1999 року зазначено лише дату закінчення навчання, а не весь його період, даний період не можуть зарахувати у загальний трудовий стаж.

З даного приводу 12.03.2017 року він звернувся із розясненням в Комісію з державного визнання дипломів про вищу духовну освіту, однак до сих пір відповіді не отримав. Зважаючи на викладене вище, в нього виникла необхідність звернутися з даною заявою в суд.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд заяви у його відсутності, заявлені вимоги підтримує з підстав викладених в заяві, просить заяву задоволити.

Заінтересовані сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про місце та час проведення судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявились то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Ст. 318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.05.1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З цього слідує, що суду підвідомчий розгляд справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Із представлених заявником матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, народився 02 липня 1979 року, з 01 вересня 1995 року по 12 жовтня 1999 року навчався в Тернопільській Духовній Семінарії і постановою Ради Тернопільської Духовної Семінарії - 11 жовтня 1999 року № 72 визнаний, як такий, що закінчив повний курс Духовної Семінарії по 1 розряду, про що свідчить диплом виданий 12 жовтня 1999 року.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_2 підставна та підлягає задоволенню, оскільки із досліджених матеріалів справи вбачається, що факт навчання ОСОБА_2 в період з 01 вересня 1995 року по 12 жовтня 1999 року в Тернопільській духовній семінарії Української Православної церкви підтверджується засвідченням Дрогобицької духовної семінарії від 23.10.2017 року та копією довідки №2415 виданою Тернопільською духовною семінарією 12.10.1999 року, в яких зазначено, що з 1 вересня 1995 року по 12 жовтня 1999 року ОСОБА_2 навчався у вищезгаданому закладі.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 89, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 задоволити.

Встановити факт навчання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Тернопільській Духовній семінарії в період з 01 вересня 1995 року по 12 жовтня 1999 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Крамар