АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 641/7164/16-ц

провадження № 22-ц/790/1212/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О В.,

за участю секретаря Прологаєвої А.Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4Е.к., яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5

третя особа - Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Алієвича, ОСОБА_5 ОСОБА_8, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_10 ОСОБА_7 Алієвича на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2017 року ухвалене суддею Колодяжною І. М.,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом, згодом його уточнюючи, просила суд усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном, шляхом виселення відповідачів з квартири №48 у будинку 136 А по пр. Г. Сталінграда в м. Харкові та солідарно стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірна квартира їй належить на праві власності ,що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право на набуття права власності у позивача виникло в порядку застосування ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», на підставі договору іпотеки , виданого ПН ХМНО ОСОБА_11 від 14.12.2012 року . Незважаючи на неодноразові вимоги позивача відповідачі відмовляються звільнити квартиру та добровільно знятись з реєстраційного обліку, до цього часу продовжують в ній проживати, безпідставно користуються майном, яке їм не належить. Окрім того, ОСОБА_4Е.к. вселила до спірної квартири невідомих осіб, чим порушує права позивача, як власника майна. Наявність реєстрації та проживання відповідачів у спірній квартирі порушує право позивача на користування та розпорядження власним майном.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом проігнорував та фактично не встановив особи відповідачів у справі, прізвища яких взяті з довідки ОСББ «Енергія1» та особи, які фактично проживають можливо є різними особами.

Суд першої інстанції залишив поза увагою ст. 109 ЖК України, яка визначає, що у разі виселення з жилих приміщень громадян, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, яке повинно бути зазначене у рішення суду.

До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін посилаючись на те, що апелянт є попереднім власником спірної квартири, проте за договором іпотеки укладеним в забезпечення договору позики, вона задовольнила свої майнові вимоги в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань власність на неї перейшла до неї.

Крім того, зазначає у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідач вказуючи на необхідність скасування рішення суду першої інстанції з процесуальних підстав, не заперечує порушення права власності позивача шляхом незаконного користування майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки - квартира не була придбана за кошти позики, позовні вимоги обґрунтовані та законні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справах доказами, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2009, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12, за р.№11140, відповідач ОСОБА_10 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.105).

Відповідно до договору позики грошей, посвідченого 14 грудня 2012 року ПН ХМНО ОСОБА_11, за р. №1279 на суму 163200 грн, що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Харкова складає 20400 дол. США, зі строком повернення боргу до 14.12.2013 року (а.с. 148). Відповідачем, у визначений у договорі строк, зобовязання виконано не було, грошові кошти позивачу не повернуті.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором іпотеки укладеного 14.12.2012 між ОСОБА_13, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_10, в забезпечення виконання зобовязання за основним договором іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 86-91).

Власником квартири № 48 будинку № 136 А по пр. Г. Сталінграда в м. Харкові відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є ОСОБА_1І.(а.с. 6).

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 ЗУкраїни «Про іпотеку».

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядок виселення із займаного житлового приміщення передбачений у ст. 109 ЖК Української РСР.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Суд першої інстанції дійшов передчасного та не обґрунтованого висновку про задовольння позову про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення, оскільки ОСОБА_10, передано в іпотеку житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_2 придбану не за рахунок коштів, отриманих за договором позики від 14.12.2012.

Тобто судом допущені порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_10 ОСОБА_7 Алієвича задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2017 року скасувати ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Алієвича, ОСОБА_4 ОСОБА_8, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей по Слобідському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_14

Повний текст постанови

складено 22 лютого 2018 року.