У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Чуб Н.С., Юдицькому К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», суб'єкт оскарження: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохін Олександр Павлович, заінтересована особа ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить суд: визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна О.П., яка полягає у невчиненні ним жодної виконавчої дії по зверненню стягнення на майно товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» (виконавче провадження № 52562094), невжиттю заходів по недопущенню реалізації майна товариства поза виконавчим провадженням № 52562094, тим самим унеможливлюючи виконання рішення суду; скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна О.П. про закінчення виконавчого провадження № 52562094, винесену 03 жовтня 2017 року; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна О.П. поновити виконавче провадження № 52562094 та вжити заходів по виконанню рішення суду.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним О.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52562094. Вважають вказану постанову безпідставною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства. 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом у м. Києві видано виконавчий лист № 755/15467/14-ц наступного змісту: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 в розмірі 6 063 555,70 гривень, в межах вказаної суми звернути стягнення на виділену частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_3 у статутному капіталі в розмірі 25%. 07 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52562094. Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос», а стягувачем - ОСОБА_2 10 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Однак, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», та в силу бездіяльності державного виконавця Шатохіна О.П., таку постанову не було направлено на виконання органам, що здійснюють реєстрацію майна та ведуть реєстр заборон на його відчуження. Не вчинивши більше жодної виконавчої дії, 03 жовтня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, вказавши при цьому що підставами для такого закінчення виконавчого провадження є виконавчі дії вчинені в іншому виконавчому провадженні № 5253522, боржником у якому визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Магік». В такий спосіб державний виконавець Шатохін О.П. обґрунтовував свою бездіяльність і фактично узаконив неправомірну передачу майна товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» поза виконавчим провадженням № 52562094. Підтвердженням необґрунтованості винесеної постанови слугує також факт відсутності будь-яких розрахунків в рамках виконавчого провадження чи поза ним проведених між боржником (ТОВ «Лекос») та стягувачем (ОСОБА_2). Відсутність будь-яких фінансових документів (перерахування коштів стягувачу, перерахування коштів на рахунок виконавчої служби в порядку передбаченому ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення виконавчого збору, проведення розподілу стягнутих сум в порядку передбаченому ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»), рівно як і відсутність виконавчих дій по зверненню стягнення на майно товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» свідчать про недійсність постанови про закінчення виконавчого провадження, прийнятої державним виконавцем Шатохіним О.П. 03 жовтня 2017 року. Безпідставним є також посилання державного виконавця Шатохіна О.П. на те, що стягнення на підставі рішення суду є солідарним, а отже і стягнення поза виконавчим провадженням № 52562094 може бути підставою для закінчення такого виконавчого провадження. Оскільки рішення суду, рівно як і виконавчий документ не містять вказівки про право солідарного стягнення, то і висновки державного виконавця є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Окрім цього, чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає можливості проведення звернення стягнення на майно поза межами виконавчого провадження.

Представник заявника в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Суб'єкт оскарження: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохін О.П. в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити, судове засідання проводити без участі представника відділу.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, враховуючи, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік», третя особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, було видано виконавчий лист № 755/15467/14-ц про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 в розмірі 6 063 555 гривень 70 копійок в межах вказаної суми на виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_3 у статутному капіталі в розмірі 25% та виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_3 у статутному капіталі в розмірі 50%.

04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/15467/14-ц.

07 жовтня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним О.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/15467/14-ц, виданого 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва, копія якої була направлена на адресу стягувача ОСОБА_2 та боржника ТОВ «Лекос» (ВП № 52562094).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чином, законодавцем наділено державного виконавця широким спектром повноважень у процесі здійснення виконавчого провадження, в тому числі і щодо розшуку майна боржників, що в свою чергу покликано для забезпечення найефективнішого та повного виконання судових рішень.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів виконавчого провадження № 52562094, 10 жовтня 2016 року державним виконавцем також було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на виділену частку майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_3 у статутному капіталі в розмірі 25%, що належить боржнику ТОВ «Лекос» у межах суми звернення стягнення 6 063 555,7 гривня, копія якої також була направлена на адресу стягувача та боржника.

18 листопада 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності межах виконавчого провадження № 52562094, відповідно до якої було призначено ПП «Консалтингова група Агро-Експерт» в особі директора Романюка М.В. суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/15467/14-ц, виданого 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва.

03 жовтня 2017 року державним виконавцем Шатохіним О.П. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/15467/14-ц, виданого 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, державним виконавцем було закінчено виконавче провадження № 52562094 з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду, оскільки виконавчі провадження ВП № 52535322 та ВП № 52562094 були завершені на підставі фактичного виконання рішення суду та за заявою стягувача про фактичне виконання рішення суду, при цьому стягнення на підставі рішення суду є солідарним, у зв'язку з чим виконавче провадження № 52562094 також підлягає завершенню.

В той же час, з таким висновком державного виконавця суд погодитися не може, з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Як вбачається з виданого Дніпровським районним судом м. Києва 16 вересня 2016 року виконавчого листа № 755/15467/14-ц, останній виданий відносно одного боржника ТОВ «Лекос» та одного стягувача ОСОБА_2, при цьому резолютивна частина рішення суду, на підставі якого і було видано виконавчий лист, не містить будь-якого солідарного обов'язку сторін.

При цьому, як встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебували також ВП № 52535322 та ВП № 52562094, які були закінчені на підставі фактичного виконання рішення суду, а зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в межах ВП № 52535322 були проведені електронні торги, які не відбувалися, а ОСОБА_2 згідно наданої відділу заяви повернула ОСОБА_3 різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом. В той же час, вказані виконавчі дії були вчинені не в межах ВП № 52562094, а в межах зовсім інших виконавчих проваджень. При цьому, вказані виконавчі провадження не перебували у зведеному виконавчому провадженні, у зв'язку з чим вважати, що закінчення одних виконавчих проваджень слугує підставою для закінчення інших виконавчих проваджень, підстав немає. Крім того, закриття виконавчого провадження у зв'язку із проведеними фактичними діями щодо виконання рішення суду в межах іншого виконавчого провадження, є порушенням прав та законних інтересів боржника у виконавчому провадженні, оскільки останній за умов проведення виконавчих дій в межах іншого виконавчого провадження позбавляється не тільки права на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, а й на оскарження виконавчих та інших дій, які здійснюються в межах іншого виконавчого провадження, у якому такий боржник н є стороною.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про скасування постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича про закінчення виконавчого провадження №52562094 від 03 жовтня 2017 року та зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича поновити виконавче провадження №52562094.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в тому числі і державним виконавцем, не надано суду доказів в підтвердження реального, фактичного виконання рішення. Так, зазначеним органом не виконані вимоги суду про витребування доказів, а саме: платіжних документів, що підтверджують факт внесення ОСОБА_2 на рахунок відділу, або на інший рахунок, відкритий державним виконавцем цього Відділу, коштів що поступили в результаті примусової реалізації майна ТОВ «Лекос» в рамках виконавчого провадження №52562094, а також книги обліку депозитних сум, що містять записи про внесення на депозитний рахунок коштів в результаті примусової реалізації майна ТОВ «Лекос» та/чи коштів, що перераховані ОСОБА_2, як оплату різниці вартості нереалізованого майна та суми, що підлягала стягненню відповідно до судового рішення. При цьому відсутність таких доказів, за наявності у суду матеріалів виконавчого провадження, не впливає на вирішення поданої скарги, оскільки матеріали виконавчого провадження свідчать про неправомірність дій державного виконавця в частині закінчення виконавчого провадження №52562094, що є достатнім для прийняття обґрунтованого рішення по суті вирішення скарги.

Щодо заявлених вимог про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в розрізі наявних у суду доказів, враховуючи надані суду матеріали виконавчого провадження №52562094, вбачається, що в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем здійснювалися відповідні виконавчі дії щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, призначено суб'єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки, що в сукупності не може свідчити про повну бездіяльність державного виконавця в межах виконання ВП №52562094.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності з позиції належності та допустимості, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», суб'єкт оскарження: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохін Олександр Павлович, заінтересована особа ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення державного виконавця.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, ст. 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», суб'єкт оскарження: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохін Олександр Павлович, заінтересована особа ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення державного виконавця - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича про закінчення виконавчого провадження №52562094 від 03 жовтня 2017 року.

Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіна Олександра Павловича поновити виконавче провадження №52562094.

В решті вимог скарг - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текс ухвали складено 06 лютого 2018 року.

Суддя: