АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, треті особи: приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу Бабенко Вячеслав Михайлович, ОСОБА_4 про відшкодування завданої моральної шкоди,

Справа №757/46705/17-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1973/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у серпні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з держави за рахунок коштів державного бюджету України завданої їй органом державної влади, Онуфріївським районним судом Кіровоградської області, моральної шкоди у сумі 153 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що судовою владою було порушено її право на законне та обґрунтоване рішення суду, так як рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017 року було скасовано рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області, та відповідно у неї виникло право на відшкодування моральної шкоди, передбачене ст. 56 Конституції України.

Крім того, позивач посилалася на те, що 25 травня 2017р. звернулася до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області із позовом, який ухвалою судді від 3 липня 2017 року був залишений без руху, чим створено їй перешкоди в доступі до правосуддя.

Позивач зазначала, що в результаті незаконного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області вона не змогла прийняти спадщину, як єдиний спадкоємець за законом, після смерті її батька ОСОБА_7 та втратила дві земельні ділянки, загальною площею понад 6,0 га, вартістю понад 160 000грн., перенесла та переносить значні моральні страждання від дій ОСОБА_4, на користь якого був складений заповіт.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач та її представник посилаються на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд не закрив провадження в частині вимог до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, від яких вони відмовились, та не залучив до участі у справі у якості відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Також позивач та її представник зазначають про порушення судом норм матеріального права, а саме ст.ст. 8, 19, 41, 56 Конституції України, та незастосування ст. 23, ч.6 ст. 1176 ЦК

- 2 -

України.

Учасники справи та їх представники, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.90-92, 95-102), двічі у судове засідання не з'явилися, голова Онуфріївського районного суду Кіровоградської області направив листа про розгляд апеляційної скарги у відсутність представника суду, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у травні 2016р. ОСОБА_1 звернулася до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16 травня 2017 року рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області скасовано, ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

У червні 2017р. ОСОБА_1 звернулася до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області із новою позовною заявою про визнання заповіту недійсним, яку ухвалою судді від 3 липня 2017р. залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, нормами матеріального права передбачено, що державою відшкодовується шкода, завдана особі у разі постановлення незаконного рішення суду у цивільній справі і при встановленні у діях суддів складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було надано суду обвинувального вироку, згідно якого в діях суддів Онуфріївського районного суду Кіровоградської області при розгляді позову ОСОБА_1 був встановлений склад злочину, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що правові підстави для

- 3 -

відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку із скасування рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2017р. відсутні.

Сам по собі факт скасування судового рішення не дає ОСОБА_1 прав на відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 56 Конституції України.

При цьому, ОСОБА_1 не було надано доказів у підтвердження заподіяння моральної шкоди, а посилання на те, що у результаті скасованого рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області вона не змогла прийняти спадщину, є безпідставними, так як відповідно до норм цивільного права спадщина на підставі рішення суду не приймається.

Твердження позивача, що вона перенесла значних моральних страждань від дій ОСОБА_4, на користь якого був складений спірний заповіт, не є підставою для відшкодування моральної шкоди за рахунок держави, так як це не передбачено нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно не застосовував при вирішенні даного спору ч. 6 ст. 1176 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, так як обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач на вказану норму матеріального права не посилалася та не наводила обставин заподіяння їй шкоди іншими незаконними діями або бездіяльності суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, так як за заявою представника позивача не закрито провадження у частині позовних вимог, заявлених до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Підстави для закриття провадження у справі були передбачені ст. 205 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення судом рішення.

Звертаючись до суду із заявою про закриття провадження у справі стосовно відповідача Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, представник позивача не навів підстав, передбачених ст. 205 ЦПК України, для закриття провадження у справі, тільки зазначивши, що вказана юридична особа не є належним відповідачем по даній справі. Однак, вказані обставини не є підставою для закриття провадження у справі.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд у порушення норм процесуального права не притягнув до участі у справі у якості відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України, є безпідставним, оскільки ч. 1 ст. 33 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення рішення суду, передбачала, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Ні позивачем, ні її представником суду першої інстанції не було заявлено клопотання про притягнення до участі у справі як співвідповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Крім того, вищезазначені обставини не призвели до неправильного вирішення даного спору, так як позовні вимоги є безпідставними.

Судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

- 4 -

Повний текст постанови складено 16 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: