Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 203/946/14-ц

провадження № 61-1678 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»,

представник відповідача - Мезецький Максим Сергійович,

відповідач - ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Болтунової Л. М., Козлова С. П., Красвітної Т. П., від 14 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»), ОСОБА_6 ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що 8 грудня 2013 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів марки «Камаз», яким керував ОСОБА_6 та автомобілем марки «Мерседес-Бенц», під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль марки «Мерседес-Бенц» зазнав механічних пошкоджень, вартість матеріального збитку складає 65 029 грн 79 коп. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2014 року за фактом ДТП водія ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 (власника автомобіля марки «Камаз») була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в межах ліміту відповідальності та за виключенням франшизи 49 тис. грн страхового відшкодування, з відповідачки ОСОБА_7, як власника автомобіля марки «Камаз», 16 029 грн 79 коп., з відповідача ОСОБА_6 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Під час розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги та, посилаючись на несвоєчасну виплату страхового відшкодування, додатково просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» пеню в сумі 635 грн 04 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

від 14 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 17 610 грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що на користь позивача підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, оскільки транспортний засіб є фактично знищеним, з чим погодився потерпілий.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 2 грудня 2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська транспортна компанія» на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В інших частинах ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

від 14 серпня 2014 року в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 17 610 грн 60 коп. скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»на користь ОСОБА_4 49 тис. грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач погодився на визнання транспортного засобу фізично знищеним, а тому майнова шкода повинна бути виплачена у сумі, яка відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації автомобіля з місця пригоди.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної чи першої інстанцій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд застосував норму закону, яка втратила чинність, зокрема пункт 30. 3 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», згідно з яким автомобіль визнавався фізично знищеним тільки за згодою власника автомобіля, було виключено із внесенням змін до Закону від 4 лютого 2013 року.

У зв'язку із скасуванням судом касаційної інстанції попереднього судового рішення суду апеляційної інстанції лише в частині відшкодування майнової шкоди із залишенням його в іншій частині без змін, оскаржуване рішення апеляційного суду підлягає перегляду лише в частині відшкодування майнової шкоди.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанції встановлено, що 8 грудня 2013 року на перехресті вул. К. Лібкнехта та вул. Тельмана в м. Дніпропетровську відбулась ДТП за участю автомобілів марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6 та автомобілем марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої автомобіль, яким керував ОСОБА_4, зазнав механічних пошкоджень.

Власниками автомобіля марки «Камаз» є ОСОБА_7, автомобіля марки «Мерседес-Бенц» - ОСОБА_8

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 15 січня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Камаз» була застрахована згідно договору обов'язкового страхування в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ліміт відповідальності якої становить 50 тис. грн., франшиза - 500 грн.

Відповідно до аварійного сертифіката про оцінку вартості аварійного пошкодження колісного транспортного засобу від 18 лютого 2014 року № 49/02/14, ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 66 411 грн 25 коп., а вартість аварійно-пошкодженого транспортного засобу складає 48 800 грн 65 коп. (а. с. 105).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 17 610 грн 60 коп.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22. 1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відновлювальний ремонт автомобіля марки «Мерседес-Бенц» є недоцільним, та, оскільки сторони не заперечували проти визнання транспортного засобу фізично знищеним, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу ринкової вартості пошкодженого автомобіля, встановленої до ДТП, в межах ліміту відповідальності страховика.

Проте, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що пункт 30. 3 статті 30 Закону, згідно з яким автомобіль визнавався фізично знищеним тільки за згодою власника автомобіля та відшкодування шкоди виплачувалося у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП, було виключено із внесенням змін до Закону від 4 лютого 2013 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи судом такого порядку відшкодування шкоди стаття 30 Закону не передбачала.

Натомість суд першої інстанції, керуючись статтею 30 чинного Закону, оцінивши надані сторонами докази, та встановивши, що ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтованим, дійшов правильного висновку про наявність підстав для покладення на страхову компанію обов'язку щодо відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТПзавданої позивачу шкодиу розмірі 17 610 грн 60 коп.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Згідно з статтею 413 ЦК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року скасувати, рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року в частині вимог ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк