233 № 233/26/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила дочку - ОСОБА_3, шлюб між сторонами було розірвано 25 травня 2005 року. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток. Позивач позбавлена можливості отримати згоду відповідача ОСОБА_2, оскільки в зв'язку із подіями в регіоні була змушена переїхати до іншого міста, а відповідач залишився на тимчасово окупованій території в м.Макіївка, а тому для того, щоб мати можливість забезпечити дитині фізичний, духовний і моральний розвиток, з метою оздоровлення поїхати з дитиною до Туреччини, Єгипту, Італії, Іспанії, Польщі, Греції, Чорногорії, Хорватії, Грузії, просить суд надати їй дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1 або інших уповноважених нею осіб тривалістю одного виїзду за межі України не більше одного календарного місяця до таких країн світу: Туреччини, Єгипту, Італії, Іспанії, Польщі, Греції, Чорногорії, Хорватії, Грузії, строком з 01 січня 2018 року і до досягнення дитиною 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з обов'язковим поверненням дитини до України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляду справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.28).

Представник третьої особи ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечень не надавав (а.с.32-33)

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони з 19 липня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10), який було розірвано 25 травня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Червоногвардійським відділом реєстрації актів Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.11).

Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського рай управління юстиції м.Макіївки Донецької області (а.с.10), яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Зміна прізвища позивача ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про шлюб з ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.12).

Батько дитини, відповідач ОСОБА_2 на період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2016 року вже надавав згоду на багаторазові поїздки та тимчасовий виїзд/в'їзд в межах території України та до тимчасово окупованих територій Донецької області України, АР Крим, а також до Російської Федерації дочці ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивач позбавлена можливості отримати згоду відповідача ОСОБА_2, оскільки в зв'язку із подіями в регіоні була змушена переїхати до іншого міста, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 23 жовтня 2015 року (а.с.13), а відповідач залишився мешкати на тимчасово окупованій території в м.Макіївка.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) (у ред. постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724) (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачі) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до абзацу другого п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача ОСОБА_1. повністю відповідають інтересам її неповнолітньої дочки ОСОБА_3., оскільки дитина має бути забезпечена належними умовами виховання, розвитку, мати можливість оздоровитися, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Керуючись ст.154, 155 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 7, 8, 19, 141, 200, 206, 264-265 ЦПК України, , суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, у супроводі матері дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, або інших уповноважених нею осіб, тривалістю одного виїзду за межі України не більше одного календарного місяця до Туреччини, Єгипту, Італії, Іспанії, Польщі, Греції, Чорногорії, Хорватії, Грузії, строком до досягнення дитиною шістнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно, починаючи з дня набранням рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: служба у справах дітей Костянтинівської міської ради Донецької області, місце знаходження: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Олекси Тихого, буд.260.

Суддя