Категорія 47 Головуючий у 1-й інстанції Яненко Г.М.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Мальцевої Є.Є., Лопатіної М.Ю.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Олександровичана рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області, ухваленого 31 серпня 2017 року у смт. Велика Новосілка Донецької області (повний текст складений 11 вересня 2017 року) у справі за позовом ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 до Великоновосілківської селищної ради, Споживчого товариства «Потребітєль» про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради, договору купівлі-продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення, Державного Акта про право власності на земельну ділянку та права власності на земельну ділянку

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, просила: визнати незаконним та скасувати рішення Великоновосілківської селищної ради №6/13-160 від 29 листопада 2011 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ «Потребітєль»; визнати незаконним та скасувати рішення Великоновосілківської селищної ради №6/18-227 від 04 квітня 2012 року «Про внесення змін до рішень сесії селищної ради»; визнати незаконним та скасувати договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25 липня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №764; визнати незаконним та скасувати Державний Акт про право власності СТ «Потребітєль» на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, смт. Велика Новосілка, Донецької області; визнати незаконним та скасувати право власності СТ «Потребітєль» на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, смт. Велика Новосілка, Донецької області.

В обґрунтування позивач вказував, що є одним із членів територіальної громади, а тому має право на звернення до суду з даним позовом. Вважає, що продаж земельної ділянки відбувся всупереч положенням ч.1 ст.134 ЗК України без проведення земельних торгів. У п.3 рішення відповідача №6/13-160 від 29 листопада 2011 року зазначено неправдиві відомості, в частині того, що на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна площею 2148,00 к.м. Крім того, зі змісту рішення відповідача вбачається, що покупець СТ «Потребітєль» взагалі не звертався із клопотанням до відповідача про продаж земельної ділянки, не вносив авансового внеску, що є грубим порушенням вимог ст.128 ЗК України (в редакції станом на 29 листопада 2011 року). Грошова оцінка земельної ділянки була визначена організацією, яка не мала відповідної ліцензії, у розмірі 78 476 грн. 42 коп., тоді як у 2010 році її вартість становила 96 681 грн. 40 коп. Рішенням відповідача №6/18-227 від 04 квітня 2012 року неправомірно була надана розстрочка на п'ять років покупцю та внесення останнім щомісячно по 915 грн. 56 коп. СТ «Потребітєль», нічого не зробивши в плані поліпшення земельної ділянки, почав здавати її в суборенду ФОП ОСОБА_6 Про порушення своїх прав позивач дізнався після звернення ФОП ОСОБА_6 у квітні 2016 року з позовом до суду.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вказує, що суд помилково зробив висновок про віднесення даної справи до господарської юрисдикції, при цьому не застосував положення ст. 115 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції) або ч. 1 ст. 205 ЦПК України у тій ж самій редакції, закривши провадження у справі. Вважає необґрунтованим висновок і щодо не задоволення клопотання про проведення експертного дослідження з підстав не доведеності позивачем права вимоги за даним позовом. Суд не міг належним чином встановити достовірність клопотання СТ «Потребітєль» від 16 листопада 2011 року №52 щодо продажу спірної земельної ділянки несільськогосподарського призначення, оскільки не отримував оригіналу даного клопотання.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суду, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідач Великоновосілківська селищна рада в особі голови Гладченко В.В. надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, вирішення справи залишають на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача СП «Потребітєль» Лукашкова В.О., дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

Системний аналіз зазначених положень ЦК України та ЗК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав. Зокрема, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, адже залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Отже в першу чергу, позивач як особа, яка не є стороною спірних правовідносин, повинен довести своє порушене право, за захистом якого він звернувся до суду.

Порядок продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності врегульовано ст.ст.127, 128 ЗК України. Так, згідно зі ст.127 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановленому главою 21 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судом встановлено, що на підставі договору оренди, укладеного 22 грудня 2010 року з Великоновосілківською селищною радою, СТ «Потребітєль» була надана земельна ділянка загальною площею 0,2145 га, у тому числі під забудовою 0,0577 га, в строкове платне користування для комерційного використання (обслуговування ринку), що розташована у смт.Велика Новосілка, АДРЕСА_1. Договір оренди укладений на п'ять років і зареєстрований у «Центрі державного земельного кадастру» Великоновосілківського районного відділу Донецької регіональної філії 31 грудня 2010 року за №04-10-149-00599 (т.1 а.с.71-74).

На земельній ділянці знаходяться споруди ринку по продажу продовольчих і промислових товарів, які належать СТ «Потребітєль» на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2005 року, зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 10 жовтня 2007 року за №9887622 (т.1 а.с. 82-84).

Рішенням №6/13-160 від 29 листопада 2011 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ «Потребітель» Великоновосілківська селищна рада вирішила: погодила звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 у смт.Велика Новосілка; затвердити вартість земельної ділянки у розмірі 78 476 грн. 46 коп. без ПДВ; продати СТ «Потребітель» зазначену земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна площею 2148,00 кв.м., за 78 476 грн. 42 коп., без ПДВ; затвердити умови продажу земельної ділянки; селищному голові оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки; видати Державний акт на право власності на земельну ділянку СТ «Потребітєль» після сплати всієї суми у порядку, передбаченому умовами продажу; СТ «Потребітєль» виконувати обов'язки власника земельної ділянки відповідно до вимог ст.91 ЗК України; контроль по виконанню цього рішення покладено на постійну комісію з агропромислового комплексу, регулювання земельних стосунків, охорони довкілля (т.1 а.с. 54-55).

Рішенням №6/18-227 від 04 квітня 2012 року Великоновосілківської селищною радою внесено зміни до рішень селищної ради, зокрема, від 29 листопада 2011 року №6/13-160 «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення СТ «Потребітєль», пункт 6 змінити на: Видати Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 у смт.Велика Новосілка СТ «Потребітєль» після сплати першого платежу в порядку, передбаченому умова продажу (додаток №1).

Згідно додатку №1 перший внесок вноситься до підписання договору купівлі-продажу і складає 23 542 грн. 82 коп.; термін розстрочки складає 5 років; порядок внесення залишку суми в розмірі 915 грн. 56 коп. щомісячно до 20 числа протягом 60 місяців (т.1 а.с.100-101).

На підставі зазначених рішень 25 липня 2012 року Великоновосілківською селищною радою та СТ «Потребітєль» було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у смт.Велика Новосілка, кадастровий номер -04-003-0054, загальною площею 2148,00 кв.м., для комерційного використання (обслуговування ринку продовольчих і промислових товарів), т.1 а.с. 183-184.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч.1 ст.58 та ч.2 ст.59 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач котрий не є учасником спірних правовідносин, за якими земельна ділянка передавалась для здійснення підприємницької діяльності, звертаючись до суду як фізична особа, не довів належними та допустимими доказами обґрунтування порушення його цивільних прав й охоронюваних законом інтересів, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб.

Що стосується посилання на завдання шкоди місцевому бюджету через неправильну грошову оцінку земельної ділянки та надання неправомірних пільг при оплаті її вартості, то позивачем також не зазначено обставин, з якими закон пов'язує виникнення у фізичної особи права виступати від імені територіальної громади та права представляти її інтереси.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом положень ст.115 або ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи), з якими законодавець пов'язував відмову у відкритті провадження у справі у зв'язку з непідсудністю даному суду та закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є безпідставними. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом на наявність інших підстав, ніж порушення її прав як фізичної особи, не посилалась.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що при вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи або є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Є.Є. Мальцева

М.Ю. Лопатіна