№ 336/705/18
пр. № 6/336/54/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області звернувся до суду з вищезазначеним поданням, в якому зазначено, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №54818909 з примусового виконання постанови №0247/11200/17 виданий 31.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу за порушення митних правил в розмірі 8500,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1, дата народження 01.09.1963, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавцем 11.02.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запит №31668441 від 06.10.2017 року за боржником обліковуються розрахункові рахунки, на які постановою державного виконавця від 28.11.2017 року накладено арешт, яку за вих.37780 направлено до банківських установ, для виконання.

Згідно відповіді ДФУ та ПФУ боржник доходи та пенсію не отримує.

На адресу боржника неодноразово були направлені виклики боржнику, в якому зазначено про необхідність з'явитись до Шевченківського ВДВС з метою надання особистих пояснень щодо невиконання рішення суду, на вказану дату боржник не зявився.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

На підставі викладеного державний виконавець звернувся до суду із поданням, погодженим з начальником Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, в якому просить прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1

В судовому засіданні державний виконавець не зявився, надав заяву в якій підтримав дане подання, просить суд тимчасово обмежети у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа боржника по спарві.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 441 ч. 4 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання законом не передбачені.

Звертаючись же із поданням до суду ДВС зазначено, що підставою такого звернення є наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї.

Однак законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державним виконавцем констатовано лише факт наявності у боржника заборгованості. У матеріалах справи відсутні докази того, що він вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання постанови, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього. В загалі відсутні відомості про те, що боржник повідомлений про наявні заборгованості та про те, що він отримував постанову про відкриття виконавчого провадження. Доказів про причини повного невиконання зобовязань щодо сплати штрафу боржником, державним виконавцем не надано.

Сам факт наявності заборгованості не може свідчити про ухилення в світлі вищезазначених розяснень Верховного Суду України.

За наявності викладеного, не доведено ухилення боржника від сплати штрафу, тому подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження , ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Наумов