Справа № 642/225/18
Провадження № 2-о/642/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Пашнєва В.Г., при секретарі Самотой М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Холодногірський районний відділ у м.Харкові Головного управліня Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Азербайджані.З 29 листопада 1989 року по 13 лютого 1991 року ОСОБА_1 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Також перебував на військовому обліку в Московському РВК м. Харкова в той же період.За сімейними обставинами змінив місце проживання та був виписаний, але продовжував проживати у місті Харкові.Офіційного місця роботи не мав, оскільки не мав паспорта громадянина України.З листопада 1989 року і по сьогоднішній день заявник нікуди не виїжджав за межі України. Оскільки заявник втратив паспорт радянського зразка, він своєчасно не оформив паспорта громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання громадянства України.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник зацікавленої особи, що діє на підставі довіреності, проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З паспорта громадянина Азербайджана НОМЕР_1, виданого 29.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Республіці Азербайджан (а.с.5-7).

З картки реєстрації форми А та довідки паспортиста ХНТУСГ, вбачається, що ОСОБА_1 з 29.11.1989 року по 13.02.1991 року проживав за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 8)

З довідки Московського РВК Міністерства оборони України за № 2308 від 21.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_1був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на військовому обліку в Московському РВК м.Харкова з 29.11.1989 року по 13.02.1991 року. (а.с. 9)

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений уст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.293-294, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Холодногірський районний відділ у м.Харкові Головного управліня Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - В.Г.Пашнєв