Номер провадження: 22-ц/785/1766/18
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в особі судді Колеснікова Г.Я., вивчивши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 385 046,60 гривень, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1700 гривень та виплати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень (а.с.44-46).

10 квітня 2012 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд судового рішення (а.с.49).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с.55).

Вказане заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року оскаржено ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 (а.с.73-79).

У відкритті апеляційного провадження належить відмовити з огляду на наступне.

Встановлено, що заочне рішення суду ухвалено 21 лютого 2012 року, а ухвала про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення постановлена 18 червня 2012 року, апеляційну скаргу подано 13 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження.

Згідно до положень ч.ч. 3, 4 ст.357 ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкриті апеляційного провадження в поряду, встановленому ст.358 цього Кодексу.

Одночасно з подачею апеляційної скарги представником ОСОБА_2 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення від 21 лютого 2012 року.

Зокрема, заявник посилалався на те, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, як 21 лютого 2012 року так 18 червня 2012 року, копій заочного рішення та ухвали про відмову у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення йому судом не надсилалися, про наявність судових рішень апелянту не було відомо, останньому стало відомо лише 5 грудня 2017 року, тому з вини суду він не мав можливості подати апеляційну скаргу у визначені процесуальним законом строки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків шляхом: звернення до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав для поновлення строку (а.с.84-85).

Вказані в клопотанні представника ОСОБА_2 від 13 грудня 2017 року підстави для поновлення строку не було визнано судом поважними.

07 лютого 2018 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 про усунення недоліків, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Зокрема, представником вказано, що ОСОБА_3, який не є фахівцем в галузі права, йому не відомі дії норм процесуального законодавства. Апелянт не був присутній при постановленні ухвали від 18 червня 2012 року про залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а також не був повідомлений про результат розгляду своєї заяви. Лише 27 листопада 2017 року ОСОБА_3 було отримано відповідь на запит про отримання публічної інформації стосовно наявності будь-яких виконавчих проваджень , де останнього визначено в якості боржника. В подальшому після ознайомлення з матеріалами справи 5 грудня 2017 року , апелянт дізнався про наявність судових рішень (а.с.87-89).

Вказані підстави для пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Із матеріалів справи видно, що після подачі позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_3 отримав повістку на судове засідання призначене на 28 листопада 2011 року, а після ухвалення судом заочного рішення ОСОБА_3 10 квітня 2012 року подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначав що він отримав копію заочного рішення 02 квітня 2012 року.

Проте, до 27 листопада 2017 року, тобто більше ніж 5 років, він взагалі не цікавився рухом поданої заяви про перегляд заочного рішення та рухом справи, яка тривалий час знаходився в провадженні Приморського районного суду м. Одеси та не брав участь у судових засіданнях.

Щодо інших підстав поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду (порушення судом першої інстанції вимог ЦПК щодо повідомлення ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи, ненадіслання йому копій відповідних судових рішень), то вони містилися в попередньому клопотанні представника про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 не надала суду інші обставини непереборної сили, як це передбачене п.2 ч.2 ст.358 ЦПК України, які б виправдовували пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, через тривалий час після його ухвалення, а також жодного доказу на підтвердження про поважність причини процесуального пропуску на оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року.

Враховуючи, що строки для вчинення певних дій, що визначені у процесуальному законодавстві, повинні виконуватися особами, які звертаються до суду,що поновлення строку на оскарження заочного рішення суду першої інстанції від 21 лютого 2012 року на підставі обставин, наведених у заяві представника про поновлення строку, з'явилось би виправданням неналежного виконання процесуальних прав та обов'язків відповідачем ОСОБА_3

Європейський Суд з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що ця справа стосується відновлення провадження через значний період часу, шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див.,mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, та "Трух проти України"). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В цій справі Європейський Суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення (п. 42).

Тому посилання в клопотанні про поновлення строку на те, що поновлення строку на апеляційне оскарження понад 5 років після постановлення рішення у 2012 році, гарантоване Конституцією України та забезпечено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є некоректним.

Європейський Суд з прав людини у своїх справах постійно підкреслює, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Рябих проти Росії"), та у випадках перегляду справ у зв'язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах "Праведна проти Росії"," Желтяков проти України", п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

В подальшому у пункті 34 рішення від 10.05.2012 року у справі «Безрукови проти Росії», Європейський Суд відмітив, що хоча продовження строку оскарження і проводиться на розсуд національних судів, останні, на думку Суду, повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності нових тимчасових строків (п. 34, справа «Безрукови проти Росії»).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: "Салов проти України", п.93, "Проценко проти України", п.26, "Кравченко проти Росії", п.45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення "помилки, що має фундаментальне значення для судової системи" (рішення у справі "Сутяжник" проти Росії", п.38).

Таким чином, застосування представником ОСОБА_3 ординарного способу оскарження рішення суду першої інстанції від 21 лютого 2012 року без належного обґрунтування підстав для подібного продовження втручання в принцип res judicata, не може вважатися причиною фундаментального характеру.

Оскільки наведені в клопотанні про поновлення строку обставини вважаю неповажними, які б виправдовували пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, через тривалий час після його ухвалення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, те, що скаржником до суду були надані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, які неможливо визнати поважними, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя апеляційного суду

Одеської області /підпис/ Г. Я. Колесніков

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков