АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №756/9686/17 № апеляційного провадження: 22-ц/796/1075/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: судді-доповідача: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання договору,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 6777 від 04 вересня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та ОСОБА_4 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після укладення нею кредитного договору змінилася політична та економічна ситуація в країні, значно виріс курс долара США по відношенню до гривні і з лютого 2014 року вона не спроможна сплачувати кредит, що не могла передбачити і що є істотним та є підставою для розірвання договору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.10.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_4, звернулася з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що зміст оскаржуваного рішення не відповідає вимогам ЦПК України, в ньому не відображено результатів оцінки усіх доказів у справі, які були надані позивачем.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 не прибули. Представник позивачки ОСОБА_3 отримала повідомлення про судове засідання 12.12.2017 року ( а.с. 100). ОСОБА_4 двічі повідомлення не вручені та повернуті до суду за спливом терміну зберігання (а.с.98-99).

За правилами ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За таких обставин колегія суддів визнала повідомлення зазначених учасників справи належним, а їх неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвокат СербінаА.О. просила апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що при укладенні спірного договору між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, а відсутність у боржника необхідних коштів для повернення кредиту не є підставою для звільнення відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України та розірвання договору.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.09.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 6777, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, що дорівнює 24 500 доларів США. Відповідно до п. 1.2.1. вказаного договору ОСОБА_4 повинна виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01.09.2028 року і виконати всі зобов'язання, передбачені Індивідуальними угодами в терміни, встановлені вказаними угодами, зокрема сплачувати 16, 45 % річних за користування кредитними коштами.

Згідно п.1.1.5. договору сторони погодили, що загальна сума наданих кредитних послуг розраховується шляхом складання сум наданих кредитних послуг за всіма діючими Індивідуальними угодами в кожній з валют даного Договору, помножених на курс гривні НБУ до такої валюти, та поділених на курс гривні НБУ до базової валюти на день укладання Індивідуальної угоди на надання кредитної послуги.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 обґрунтовувала його тим, що зміна курсової різниці долара США до гривні, а також невиконання колишнім чоловіком умов шлюбного договору в частині сплати кредитних платежів стали підставами для погіршення фінансової ситуації позивача, а відтак вона не мала змоги сплачувати обов'язкові платежі за кредитним договором, що призвело до утворення кредитної заборгованості. Саме ці обставини і є на думку позивачки підставою для розірвання кредитного договору, оскільки на даним час істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, а тому кредитний договір має бути розірваний відповідно до ст. 652 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Уклавши спірний договір, сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо суми кредиту, строку його повернення, процентної ставки тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачем не було доведено жодними належними та допустимими доказами наявність одночасно усіх умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку офіційного курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про курси іноземних валют станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Понесення позивачем додаткових майнових втрат внаслідок знецінення національної валюти та зменшення рівня її доходів у зв'язку з настанням економічної кризи не є обставинами, що свідчать про істотну зміну обставин та наявність правових підстав для розірвання кредитного договору.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України , суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді:

Повний текст постанови складений: 02.02.2018 року