Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 Справа №607/15122/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Тернопільської міської ради про визнання права на приватизацію кімнати у гуртожитку,- В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 комітету Тернопільської міської ради про визнання права на приватизацію кімнати у гуртожитку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25 грудня 2006 року вона була вселена в гуртожиток по вул. Злуки, 17 в м. Тернополі як працівник ВАТ «Текстерно». У вересні 2008 року між нею та ВАТ «Текстерно» був укладений договір №110/1 найму ліжко-місця в гуртожитку. У вказаний період гуртожиток по вул. Злуки, 17 перебував на балансі ВАТ «Текстерно». В подальшому гуртожиток спільним рішенням ВАТ «Текстерно» та Тернопільської міської ради було передано на баланс останньої. Вона неодноразово зверталась із заявами до Тернопільської міської ради про реєстрацію її місця проживання в гуртожитку, однак постійно отримувала відмови. Останню відмову було отримано 27.04.2017 року. Реалізовуючи своє право на житло шляхом набуття у власність у спосіб приватизації квартири, в якій на законних підставах проживає, вона через представника звернулася до відповідача із заявою від 21.09.2017 року про оформлення передачі в приватну власність кімнати №110 що знаходиться в гуртожитку по вул. Злуки, 17 в м.Тернополі додавши усі необхідні документи. 06 листопада 2017 року, їй відмовлено в передачі у власність житлового приміщення №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 у звязку з відсутністю правових підстав для проживання, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку. Також їй надано витяг з рішення виконкому №774 від 01.11.2017 року та витяг з протоколу №10 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 19.10.2017 року з яких вбачається, що їй відмовлено в передачі кімнати у власність без посилання на будь-які конкретні норми закону. Вважає відмову відповідача протиправною та просить визнати за нею право на приватизацію житлової кімнати №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 в м. Тернополі. Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 комітету Тернопільської міської ради - ОСОБА_4 позову не визнав та подав відзив на позов в якому зазначив, що позивач не надала повного пакету документів, що необхідні для отримання права на приватизацію житла у гуртожитку тому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: За умовами ст. 4 ЦПК України кожна особа, має в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. ОСОБА_1 з 25.12.2006 року по даний час працює в ВАТ «Текстерно» на посаді начальника випробувальної лабораторії, що підтверджується довідкою виданою 01.08.2017 року ВАТ «Текстерно». Згідно довідки №01/348 виданої 18.09.2017 року ВАТ «Тернопільське обєднання «Текстерно», ОСОБА_1 з 26.12.2006 року, як працівник була поселена в кімнату №103 в молодіжний гуртожиток по проспекту Злуки, 17 в м. Тернополі, який перебував на балансі ВАТ «Текстерно». При переобладнанні даного гуртожитку з молодіжного на сімейний було змінено нумерацію кімнат та номер кімнати в якій по даний час проживає ОСОБА_1 змінено на №110. У вересні 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Текстерно» був укладений договір №110/1 найму ліжко-місця в гуртожитку по проспекту Злуки, 17 в м. Тернополі. Як вбачається з довідки складеної 03.08.2017 року ПП «Тернопількомсервіс», ОСОБА_1 проживає в кімнаті №110 по проспекту Злуки, 17 в м. Тернополі без реєстрації. Відповідно до Акту обстеження житлових умов складеного ПП «Тернопількомсервіс» від 03.08.2017 року, ОСОБА_1 з 2006 року проживає в кімнаті №110 по проспекту Злуки, 17 в м. Тернополі. Як вбачається з довідки виданої 03.08.2017 року ПП «Тернопількомсервіс» ОСОБА_1, як власник особового рахунку відкритого для надання комунальних послуг за адресою м. Тернопіль, вул. Злуки, 17/110, заборгованості по квартплаті не має. Згідно довідки виданої 07.08.2017 року виконавчим комітетом Ємільчинської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 про АДРЕСА_1, однак за місцем реєстрації не проживає з 25.12.2006 року. Дана квартира належить ОСОБА_5. 27.04.2017 року ОСОБА_2 комітетом Тернопільської міської ради відмовлено ОСОБА_1 в її реєстрації за місцем її проживання по проспекту, Злуки, 17/110 в м. Тернополі у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право на проживання в даному житлі. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечується сторонами, що приміщення гуртожитку за адресою проспект Злуки, 17 в м. Тернополі знаходиться на балансі Тернопільської міської ради. Згідно довідки виданої 04.08.2017 року ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 включена в списки на приватизацію житла за адресою м. Тернопіль, вул. Злуки, 17/110. На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 21 вересня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся із заявою на імя Тернопільського міського голови ОСОБА_6 із заявою про передачу ОСОБА_1 в приватну власність кімнати №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17/110. До заяви було долучено документи, а саме: довіреність на представництво інтересів, копія договору найму ліжко-місця в гуртожитку по вул. Злуки, 17/110, довідку Ємільчинської селищної ради про реєстрацію ОСОБА_1, довідку Ємільчинської селищної ради про склад сімї ОСОБА_1, довідку Ємільчинської селищної ради про місце проживання ОСОБА_1, акт обстеження житлових умов заявника, довідка ПП «Тернопількомсервіс» про поживання ОСОБА_1 без реєстрації в кімнаті №110 по вул. Злуки, 17, довідка БТІ про відсутність у заявниці іншого житла в м. Тернопіль, довідка ПАТ «Ощадбанк» про включення ОСОБА_1 в списки на приватизацію, довідка ВАТ «Текстерно» про те, що ОСОБА_1 з 26.12.2006 року проживає в гуртожитку по вул. Злуки, 17/110, копія паспорта ОСОБА_1 з витягом з Єдиного демографічного реєстру, копія ідентифікаційного номера заявника, копії квитанцій про сплату комунальних послуг, довідка з місця роботи, довідка про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги, завірена копія трудової книжки ОСОБА_1 06 листопада 2017 року, ОСОБА_1 була надана відповідь, підписана заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_7, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено в передачі у власність житлового приміщення №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 у звязку з відсутністю правових підстав для проживання, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору в судовому порядку. Як вбачається з витягу з протоколу №10 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 19.10.2017 року затвердженого рішенням виконкому №774 від 01.11.2017 року, комісією встановлено, що правовою підставою для вселення ОСОБА_1 в гуртожиток є договір найму ліжко-місця від 2008 року, фактичне проживання заявниці протягом тривалого часу в даному житловому приміщенні без реєстрації, факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в с. Ємільчине Ємільчинського району Житомирської області, відсутність у заявниці власного житла, не використане заявницею право на приватизацію за житловими чеками. Однак рекомендовано відмовити ОСОБА_1 в передачі у власність житлового приміщення №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 у звязку з відсутністю правових підстав для проживання. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Згідно з ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 26.12.2009 року, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років). За умовами п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно п. 18 цього Положення, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Суд критично оцінює твердження представника відповідача, про те що ОСОБА_1 проживає в кімнаті гуртожитку без правових підстав, не має прописки у гуртожитку, а тому не має права на приватизацію займаного нею житла, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач в 2006 році, як працівник ВАТ «Текстерно» була поселена в житлове приміщення гуртожитку по проспекту Злуки, 17 в м. Тернополі, який знаходився на балансі товариства та в подальшому в 2008 році ОСОБА_1 уклала з ВАТ «Текстерно» договір найму ліжко-місця у кімнаті гуртожитку де проживає по даний час, тому суд вважає, що правомірність (законність) її проживання в зазначеному житловому приміщенні безсумнівна, а відсутність її реєстрації (прописки) в даному гуртожитку не може впливати на встановлене законом право позивача на приватизацію займаної нею кімнати.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло, що позивачем не було використано право на безоплатну приватизацію житла, позивач фактично проживає у гуртожитку правомірно і тривалий час (не менше п'яти років), суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, шляхом визнання за ОСОБА_1 права на приватизацію житлової кімнати №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 в м. Тернополі Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн. судових витрат понесених на сплату судового збору.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 виданий 02.03.2017 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право на приватизацію житлової кімнати №110 в гуртожитку по вул. Злуки, 17 в м. Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_2 комітету Тернопільської міської ради в користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1 виданий 02.03.2017 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30- денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_8