РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Гумен Н.В.,

за участю секретаря Сришевської О.Р.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), починаючи з дня подання позовної заяви і до 30.06.2018 року, тобто до закінчення позивачем навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона навчається на четвертому курсі Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира, відповідач являється її батьком, який проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, її мати ОСОБА_3 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу в розмірі 860,00 гривень, утримує позивачку в міру своїх можливостей, однак позивачка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, в неї не вистачає коштів на зошити, приладдя, підручники, оплату гуртожитку, одяг, продукти харчування.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги, з підстав викладених у позові, додатково пояснила, що в місяць її витрати повязані із навчанням складають 2000,00 3000,00 грн., вона сплачує за гуртожиток в розмірі 392,00 грн., оскільки у 2018 році підняли ціни за проживання в гуртожитку, на проїзд, оскільки що вихідних приїжджає до своєї матері, на їжу, одяг, взяття, купує зошити, підручники, приладдя для навчання, стипендію вона не отримує, оскільки в коледжі відсоткове обмеження осіб, які можуть отримувати стипендії, хоча в неї високий бал, однак за своїм рейтингом не досягає на отримання стипендії, вказала, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково заперечував проти позову, вказав, що він є інвалідом другої групи, у звязку з чим в нього є обмеження щодо фізичної праці, він отримує пенсію в розмірі 1452,00 грн. щомісяця, проживає у сестри, отримує незначний додатковий дохід лише від продажу продовольчих продуктів, інших утриманців в нього немає, однак він не в змозі виплачувати аліменти доньці, вважає, що донька навчається на державному замовленні, її також допомагають родичі, вона не потребує матеріальної допомоги.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_2. (а.с. 5)

ОСОБА_1 навчається на 4 курсі денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира, що підтверджується довідкою №10430 від 22.11.2017 року. (а.с. 7)

Відповідно до вказаної довідки позивачка ОСОБА_1 навчається починаючи з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року.

Згідно довідки Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира № 685 від 17.11.2017 року, ОСОБА_1 безоплатно навчається та сума доходу за період травня 2017 року по жовтень 2017 року не надходила. (а.с. 9)

Згідно довідки Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира №983 від 21.11.2017 року ОСОБА_1 тимчасово зареєстрована та проживає в гуртожитку за адресою: м. Житомир, вул. Михайла Грушевського, 17, з 26.09.2014 року по 30.06.2018 року. (а.с. 10)

Відповідно до квитанції від 11.10.2017 року оплата за проживання в гуртожитку Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира склала 332,00 грн. (а.с. 11)

Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.12.2017 року, розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.12.2017 року становить 1452,00 грн. (а.с. 24)

Відповідно до довідки з Міністерства праці та соціального захисту населення ОСОБА_3, яка являється матірю позивача, отримує одноразову грошову допомогу при догляді за диною донькою Владиславою, в розмірі 860,00 грн. в місяць. (а.с. 26)

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 12 ААА № 520208, ОСОБА_2 має другу групу інвалідності із загального захворювання, терміном до 01.05.2019 року, з протипоказанням важкої фізичної праці. (а.с. 29)

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.

Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки на отримання аліментів не оспорюється, оскільки відповідач погодився на сплату аліментів в розмірі 300,00 грн. щомісяця, однак при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що повнолітня дитина навчається на державному замовленні, при цьому несе витрати повязані із навчанням, на проживання в гуртожитку, витрати на харчування, одяг, також самостійного заробітку чи будь-якого доходу не отримує, отже перебуває та потребує утримання від свої батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є працездатного віку, мають рівні права та обовязки щодо дитини, судом враховано ту обставину, що у відповідача на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, матеріальне становище платника аліментів скрутне, проте його обмеження по інвалідності визначено щодо важкої фізичної праці, отримує дохід у вигляді пенсії в розмір 1452,00 грн., мати перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує соціально допомогу в розмірі 860,00 грн., тому в сукупності оцінених судом доказів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його позицію щодо можливості надавати матеріальну допомогу в розмірі 300,00 грн. та матеріальне становище позивача, яка потребує допомоги у звязку з навчанням, суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, ст. ст. ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 року та до 30.06.2018 року, тобто до закінчення позивачем навчання в Будівельному коледжі Житомирського національного агроекологічного університету м. Житомира.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: м. Житомир, вул. Грушевського, 17.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВМ №613928, виданий Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Суддя