Справа № 214/2139/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/2139/15-ц

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом,

За участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 30.03.2015 року, в подальшому уточнивши вимоги (а.с.101), просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровська область, належне їй та ОСОБА_4 - її матері на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та після її смерті ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом фактично успадкувала належну їй за життя 1/2 частину вказаної квартири, адже на момент смерті матері значилась зареєстрованою та проживала разом з нею. Однак за життя права на успадковане майно ОСОБА_3 не оформила та свідоцтво про право власності не отримала. В свою чергу, після смерті матері ОСОБА_3 позивач, будучи спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 12.12.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які б підтверджували право власності на нього за ОСОБА_3 Іншим спадкоємцем, який претендує на половину спадкового майна є онука померлої - ОСОБА_2, на користь якої від своєї частки в спадковій масі відмовилась донька ОСОБА_3 - ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 18.10.2017 року (а.с.95) за результатами повторного автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи характер та предмет спору, який стосується спадкових відносин, суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження.

Присутній в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пред'явлені ним позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Зазначив, що в позасудовому порядку оформити право власності на успадковану ним частку майна після смерті матері ОСОБА_3 він не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, які за життя мати не оформила.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в позові. Пояснила, що вона є онукою ОСОБА_3 та спадкоємицею після її смерті, оскільки від успадкування частки спадкового майна, яка припадала на її матір - ОСОБА_5 як спадкоємицю першої черги в порядку спадкування за законом, остання відмовилась на її користь.

В ході розгляду справи позивач заявляв клопотання про витребування копії спадкової справи, відомостей з КП «Криворізьке БТІ» ДОР.

Ухвалою суду від 26.10.2015 року провадження у справі зупинялось до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом.

Ухвалою суду від 18.10.2017 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 12.01.2018 року за клопотанням позивача витребувано докази.

Заходи забезпечення позову/доказів не застосовувались.

В порядку ч.6 ст.259, ч.1 ст.268 ЦПК України 21.02.2018 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, їх позицію, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.09.2014 року та довідкою від ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.3, 43).

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належало нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 загальною площею 35,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_4 від 16.07.1993 року, виданим Управлінням ЖКГ міськвиконкому згідно з розпорядженням від 15.01.1993 року № С-1745. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстроване за ними КП Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі №23п-272-272, що також слідує з архівної довідки № 136599 від 10.11.2014 року (а.с.74).

Відповідно до ст.ст.355, 368, ч.2 ст.370 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) без визначення часток кожного з них, належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності за їх життя в ході судового розгляду не встановлено.

Таким чином, враховуючи сутність інституту спільної сумісної власності в розумінні ч.2 ст.370 ЦК України, в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності та з огляду на відсутність виділу часток співвласників, суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становлять по 1/2 за кожною.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_5 від 25.11.2002 року (а.с.49).

На момент смерті ОСОБА_4 значилась зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровська область, що слідує з довідки КП «ЖЕО №35» №11615 від 20.10.2014 року (а.с.59).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй за життя майно - 1/2 частину вищевказаної квартири.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Оскільки за життя ОСОБА_4 заповітів не складала, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №38517506 від 01.10.2014 року (а.с.54), тому спадкування після її смерті здійснювалося за законом в порядку визначеної ним черговості.

Згідно ст.529 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Єдиною спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом була ОСОБА_3 - донька спадкодавиці ОСОБА_4, факт родинних відносин між якими підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 від 29.06.1987 року (а.с.47) (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 17.05.1982 року).

Виходячи з того, що на день смерті ОСОБА_3 значилась зареєстрованою та проживала разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровська область (а.с.51 - довідка КП «ЖЕО №35» №10646 від 24.09.2014 року), та після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (іншою 1/2 частиною квартири), тому в розумінні п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР вона вважає такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №38517499 від 01.10.2014 року (а.с.53) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином, не дивлячись на те, що за життя ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину не отримала, тим самим належним чином не оформивши спадкові права, однак вказані обставини не позбавляли її прав на це майно, яке може бути предметом спадкування після її смерті та входити до складу спадкової маси.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.10.2014 року (а.с.56), заповітів від імені ОСОБА_3 за її життя не складалось та не посвідчувалось.

Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 є її рідні діти - донька ОСОБА_5, та син ОСОБА_1 - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_10 від ІНФОРМАЦІЯ_1, та серії НОМЕР_8 від 25.09.1975 року відповідно (а.с.46, 65).

Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду не встановлено, оскільки на момент смерті спадкодавиця ОСОБА_3 була розлучена з ОСОБА_6, що слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 15.01.2004 року (а.с.48).

Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за угодою між собою можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Дослідженням матеріалів спадкової справи №57/2014 (номер у Спадковому реєстрі 56599216), заведеної 01.10.2014 року відносно спадкового майна ОСОБА_3, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в межах визначеного законом строку звернулись: 01.10.2014 року ОСОБА_2 (онука), на користь якої від частки у спадщині відмовилась її мати ОСОБА_5 (донька спадкодавиці), що не суперечить приписам ч.2 ст.1274 ЦК України; 10.10.2014 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 (син спадкодавиці).

Як слідує із заяви ОСОБА_2 (а.с.69), остання як спадкоємець заперечувала проти оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1, оспоривши в подальшому його спадкові права шляхом подання позовної заяви до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення від права на спадкування (а.с.86).

В той же час, постановою нотаріуса від 12.12.2014 року (а.с.84), у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровська область, ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду.

Однак, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2017 року (справа №213/1233/15-ц) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_5, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, про усунення від права на спадкування за законом - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 03.10.2017 року та в апеляційному порядку не оскаржена. (а.с.93).

Дійсно, в ході судового розгляду встановлено, а обсягом зібраних у справі доказів позивачем доведено, що спадкодавиця ОСОБА_3 є одноособовим власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Дніпропетровська область, в якій 1/2 частини - приватизовані, а інші 1/2 частини - фактично успадковані після смерті її матері ОСОБА_4 - попереднього співвласника майна. Оскільки за життя ОСОБА_3 свої права на успадковану частку належним чином не встигла оформити, в той час як відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно фактично перешкоджає позивачеві отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі після смерті матері на загальних підставах, тому успадкування нерухомого майна має здійснюватися виключно в судовому порядку.

Угод про зміну розміру часток між спадкоємцями не укладалось ні в усному, ні в письмовому порядку. При цьому, присутня в судовому засіданні ОСОБА_2 пред'явлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових.

Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на викладені обставини, рівність часток спадкоємців та виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав позивача та забезпечення їх подальшої реалізації, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, за відрахуванням суми надміру сплаченого судового збору 243,60 грн., що відповідно становить 1722 грн., а іншу частину судового збору в сумі 1965 грн. - повернути позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, ч.1 ст.142, ст.206, 258-259, 263-265, 273, ч.4 ст.274, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 35,2 кв.м. - в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з державного бюджету судовий збір в розмірі 1965 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 1722 (одна тисяча сімсот двадцять дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 23.02.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.