Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2124/17 Головуючий у 1-й інст. Гумен Н. В.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 жовтня 2017 року під головуванням судді Гумен Н.В.

у цивільній справі №295/2124/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZRJOA8 від 01.09.2008 року у розмірі 18786,01 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.02.2017 року становить 508537,29 грн., та понесені судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що на підставі вказаного договору відповідачем отримано кредит у розмірі 18 955,00 дол. США на строк до 30.08.2013 року. Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кошти. Проте, відповідач не повернув їх банку, чим допустив порушення умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаній вище сумі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором №ZRJOA8 від 01.09.2008 року у розмірі 508537,29 грн. та 7 628,06 грн. судового збору, а всього на загальну суму 516165,35 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд не врахував, що позивач змінив строк виконання зобов»язання шляхом звернення з позовами до судів про стягнення з нього заборгованості. А тому строк позовної давності повинен обраховуватись від дати звернення банку до Богунського районного суду, а саме, із жовтня 2010 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2008 року між сторонами був укладений кредитно-заставний договір №ZRJOA8, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 18955,77 дол. США з кінцевим терміном повернення до 30.08.2013 року зі сплатою 16,92% річних, а ОСОБА_3 зобовязувався прийняти, належним чином використати, повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору.

Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань перед банком, ОСОБА_3 відповідно до п.16.7. вказаного договору надав в заставу банку транспортний засіб: автомобіль марки Mersedes Bens, модель Е220, 1998 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова (шасі) WDB2100041А607222, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав відповідачу на праві власності (а.с.8-16).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22.02.2012 року передано ПАТ «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське Регіональне Управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_3 належне йому на праві власності заставне майно, а саме транспортний засіб марки Mersedes Bens, модель Е220, 1998 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова (шасі) WDB2100041А607222, реєстраційний номер НОМЕР_1 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRJOA8 від 01.09.2008 року в сумі 245777,00 грн. звернуто стягнення на вказане заставне майно шляхом безпосереднього продажу іншій особі-покупцю з правом укладання позивачем договору купівлі-продажу цього транспортного засобу від імені ОСОБА_3 зі зняттям вказаного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України та надання всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.60).

Крім того, заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2012 року звернуто стягнення на майно за кредитно-заставним договором № ZRJOA8 від 01.09.2008 року, а саме автомобіль марки Mersedes Bens, модель Е220, 1998 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова (шасі) WDB2100041А607222, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 для задоволення грошових вимог позивача за кредитно-заставним договором № ZRJOA8 від 01.09.2008 року в розмірі 412313,88 грн. (а.с.84).

Відповідно до витягу із виконавчого провадження вбачається, що рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.03.2012 року виконано в повному обсязі згідно з актом опису й арешту майна від 25.04.2012 року (а.с.91).

Вирішуючи спір та стягуючи заборгованість, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки він має обраховуватися від дня закінчення терміну договору, обумовленого сторонами.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до п.13.11 Договору в даному випадку строни погодили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів та неустойки тривалістю у 5 років.

Крім того, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості сплачено позичальником у грудні 2008 року (а.с.4).

Відповідно до розяснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

Реалізуючи надане йому законом право, Банк звертався до суду з позовами про звернення стягнення на предмет застави 26.10.2010 року та вдруге 03.02.2012 року (а.с.146-148, 163-166).

Вирішуючи спір, суд не врахував, що предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності.

Крім того, на підставі частини другої статті 264 ЦК України, у зв'язку з пред'явленням банком позову до боржника перебіг позовної давності перервався.

Також суд залишив поза увагою вимоги частини третьої ст.244 ЦК, за якими після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Для обчислення позовної давності застосовуются загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред'явлення позову.

В даному випадку з наступного дня після подання другого позову,- 4 лютого 2012 року почався заново перебіг позовної давності, який сплинув 4 лютого 2017 року, тобто до часу звернення позивача до суду з позовом в даній справі (24.02.2017 року).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.93), яка безпідставно відхилена судом.

За наведених обставин та відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові за пропуском строку позовної давності.

Оскільки відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, то вказані судові витрати підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 26 жовтня 2017 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 8 390 грн. 86 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 07.03.2018 року.