Справа № 296/687/18
УХВАЛА

"05" лютого 2018 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло вказане клопотання, в якому ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання до суду позову щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити судові витрати так, як вона має на своєму утриманні дитину віком до чотирнадцяти років, а батько дитини ухиляється від сплати аліментів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що

1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі "у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на викладене та аналізуючи наявні докази щодо майнового стану позивача в їх сукупності з іншими наданими документами, суддя не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки з наданих позивачем доказів не вбачається, що остання не працевлаштована, не має у власності рухомого майна, інших джерел доходів, а також відсутні докази про склад сім'ї, відомості про доходи інших членів сім'ї, докази про наявність нерухомого чи рухомого майна у членів сім`ї позивача (витяги з відповідних реєстрів), тощо.

Отже, з огляду на викладене та враховуючи імперативні приписи статті 8 Закону України "Про судовий збір" і практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Круючись ст.ст.136, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Сингаївський