Ухвала

6 лютого 2018 року
м. Київ

справа № 545/1093/16-ц

провадження № 61-4361 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2017 року Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року у вищевказаній справі.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке обґрунтовано тим, що у березні 2017 року заявник вже звертався до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на вказані судові рішення, однак ухвалою від 7 квітня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику слід було уточнити клопотання касаційної скарги та сплатити судовий збір; ухвалою від 13 червня 2017 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки вимоги ухвали від 7 квітня 2017 року виконано не в повному обсязі, а саме заявник не уточнив клопотання касаційної скарги; ухвалою від 28 серпня 2017 року заяву Військової частини НОМЕР_1 про повернення судового збору задоволено, повернуто заявнику сплачений судовий збір та оригінал платіжного доручення. Після звернення до Управління фінансових ресурсів Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві із завою про повернення сплаченого судового збору та повернення коштів на рахунок Військової частини НОМЕР_1 у заявника виникла можливість для повторного звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вказані судові рішення.

На підтвердження цих доводів суду надано відповідні докази, а саме копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 квітня 2017 року, від 13 червня 2017 року та від 28 серпня 2017 року, копія заяви до управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва від 4 жовтня 2017 року № 338 про повернення судового збору та копія виписки від 1 грудня 2017 року про зарахування на рахунок Військової частини НОМЕР_1 повернутого судового збору.

Перевіривши доводи клопотання та додані матеріали, вважаю за можливе клопотання задовольнити, оскільки наведені обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

Разом із цим, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору на належний розрахунковий рахунок, а також у розмірі, визначеному підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3574-VІ в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі Закон України «Про судовий збір»).

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в даному випадку становить 1 940 грн. 92 коп. та має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі, , банк отримувача ГУ ДКСУ у місті Києві, МФО 820019, рахунок отримувача 0007, ККДБ 22030102, призначення платежу: 101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); судовий збір за подання касаційної скарги у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Верховний Суд.

З наданого платіжного доручення від 19 грудня 2017 року № 675 вбачається, що судовий збір за подання касаційної скарги сплачено у розмірі 1 325 грн 22 коп. та на неналежний розрахунковий рахунок.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Приписами частини другої статті 393 ЦПК України у чинній редакції визначено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393, ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Поновити Військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року.

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде визнана неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук