Справа № 2-87/09 Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/771/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко
Категорія 58 20.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого суддіБерезовенко Р.В.,
суддів:Олійника В.І., Журби С.О.,
за участю секретаряШуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2017 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення стороку для пред»явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

До суду першої інстанції із заявою звернулось ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в якій вказало, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 червня 2009 року позов ПАТ «Сведбанк» задоволено, накладено стягнення на спадкове майно ОСОБА_6 шляхом реалізації будинку з вбудовано-прибудованим магазином-кафе під номером АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки, загальною площею 0,371 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_5 (спадкоємець ОСОБА_7) у порядку виконавчого провадження шляхом проведення публічних торгів. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна ОСОБА_5, задовольнити вимоги ВАТ «Сведбанк» в розмірі 4 434 846,76 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_7, і таким чином ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло прав кредитора по грошовим вимогам до боржника ОСОБА_6 та стало правонаступником ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 р., а також за іпотечним договором від 21.10.2005 року, за яким вищезазначене нерухоме майно було передано в іпотеку банку.

Під час передачі матеріалів кредитної справи по боржнику від Банку до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» виконавчий лист передано не було.

В жовтні 2016 року при розгляді справи про видачу дублікату виконавчого листа Ірпінським міським судом, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» дізналось, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5, а саме, будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, був отриманий та пред'явлений первісним стягувачем до виконання в Ірпінський міський відділ ДВС 16.12.2009 року, на підставі цього була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 16511172 від 16.12.2009 року.

12.12.2012 року Ірпінським міським відділом ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови). Відомостей про те, коли, кому та на яку адресу було направлено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу немає.

Зазявник зазначав, що у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не було можливості не тільки звернутись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження в період, коли воно було відкрите, а й взагалі виконати рішення суду визначеним шляхом, оскільки про наявність виконавчого листа відомостей не було.

Станом на 15 лютого 2016 року виконавчий лист по даній справі у ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - відсутній. На виконання до відділу державної виконавчої служби не пред'явлений, тому заявник вважає, що він був втрачений.

Заявник просив замінити сторону виконавчого провадження на нового стягувана - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Зазначити стягувачем у дублікаті виконавчого листа - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 287/09, про накладення стягнення на спадкове майно ОСОБА_5 у зв'язку з його втратою.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 287/09, за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2017 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задоволено частково.

Замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Ірпінського міського суду від 04.06.2009 року по справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно, а саме, стягувача відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» замінено на стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-87/09, про накладення стягнення на спадкове майно ОСОБА_5.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-87/09 за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». При цьому, апелянт посилався на те, що оскаржувана ухвала суперечить вимогам чинного цивільного процесуального кодексу України та заявником не доведено поважність причини попуску пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2-87/09.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Задовольняючи частково заяву ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» суддя місцевого суду дійшов висновку щодо наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження, видачі дублікату виконавчого листа та поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з огляду на те, що оригінал виконавчого листа виконавчою службою був повернутий 12.12.2012 року стягувачу, яким за виконавчим листом є ВАТ «Сведбанк», а доказів тих обставин, що ВАТ «Сведбанк» передав виконавчий лист ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не надано.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 червня 2009 року позов ПАТ «Сведбанк» задоволено, накладено стягнення на спадкове майно ОСОБА_6 шляхом реалізації будинку з вбудовано-прибудованим магазином-кафе під номером АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки, загальною площею 0,371 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_5 (спадкоємець ОСОБА_7) у порядку виконавчого провадження шляхом проведення публічних торгів. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна ОСОБА_5, задовольнити вимоги ВАТ «Сведбанк» в розмірі 4 434 846,76 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_7, і таким чином суд вважає,що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло прав кредитора по грошовим вимогам до боржника ОСОБА_6 та стало правонаступником ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 року, а також за іпотечним договором від 21.10.2005 року.

Також було встановлено, що на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04.06.2009 року був виписаний виконавчий лист та 16.12.2009 року був переданий на виконання до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби. 12.12.2012 року вказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу, яким на той час був ПАТ «Сведбанк».

Відповідно до ст.442 ч. 1,2 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду щодо необхідності заміни сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Ірпінського міського суду від 04.06.2009 року, а саме, стягувача відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» на стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час подання заяви) та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником .

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України "Про виконавче провадження", зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи викладене, висновки суду про задоволення заяви в частині заміни сторони виконавчого провадження є правильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, особа, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження, відсутня.

Щодо вимог заявника про видачу дублікату виконавчого листа, то судом першої інстанції вірно зазначено, що 15.12.2017 року набрав чинності новий Цивільний процесуальний Кодекс України, нормами права якого не передбачено видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 431 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року передбачено, що виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Однак, Розділом XII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України передбачено, що частини четверта, сьома та восьма статті 431 (в частині внесення документів до Єдиного державного реєстру виконавчих документів), цього Кодексу вводяться в дію через 30 днів із дня опублікування Державною судовою адміністрацією України повідомлення про початок функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у газеті "Голос України".

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право: 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Оскільки на час розгляду даної заяви ст. 431 ч. 4 ЦПК України не набрала законної сили, виконавчий лист був виданий у 2009 році в паперовому вигляді, і даний виконавчий лист втрачений, місцевим судом правильно застосовано Закон України «Про виконавче провадження», на підставі чого задоволені вимоги заявника в частині видачі дублікату виконавчого листа по виконанню рішення Ірпінського міського суду від 04.06.2009 року.

Однак, що стосується вимог про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, то колегія суддів критично оцінює наведені обґрунтування суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме, що товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» з поважних причин пропустило строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки було встановлено, що оригінал виконавчого листа 12.12.2012 року виконавчою службою був повернутий стягувачу, яким за виконавчим листом є ВАТ «Сведбанк», доказів тих обставин, що ВАТ «Сведбанк» даний виконавчий лист передав товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не надано.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник набув право вимоги до боржника 28 листопада 2012 року коли між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_7, і таким чином ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло прав кредитора по грошовим вимогам до боржника ОСОБА_6 та стало правонаступником ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 386/л від 21.10.2005 р., а також за іпотечним договором від 21.10.2005 року, за яким вищезазначене нерухоме майно було передано в іпотеку банку.

При цьому, жодної дії направленої на виконання рішення суду та своєчасного пред»явлення виконавчого документа до виконання у строки передбачені діючим на той час законодавством не вчинило і лише 08 серпня 2016 року (майже через чотирі роки), вперше, після отримання права вимоги звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, і лише 09 березня 2017 року з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Жодкого належного та допустимого доказу на підтвердження наявності поважних причин, які унеможливили заявника у передбачені законом строки вчинити дії щодо отримання і пред»явлення виконавчого документа або його дублікату до виконання суду надано не було.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частиині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За вказаних обставин, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2017 року в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в поновленні пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі № 2-87/09 за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_5 про накладення стягнення на спадкове майно.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

С.О. Журба