Справа №717/1334/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання коштів особистою приватною власністю.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за ? частку автомобіля марки „Renault Magnum 400", 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 187740 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 подав до Кельменецького районного суду зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 14000 доларів США, що еквівалентно становило на день вчинення правочину 360427 гривень, які були вилучені від продажу транспортного засобу „Renault Magnum 400", 2005 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав та підтримав зустрічний позов. ОСОБА_5 пояснив, що після укладення шлюбу із позивачкою, він їздив на заробітки. ОСОБА_5 визнав, що передав суми які вказує позивачка, а також привіз ще 1000 доларів США. Автомобіль „Мерседес", який був куплений ним до шлюбу із позивачкою, ОСОБА_5 продав за 13900 доларів США. Автомобіль „Рено" ОСОБА_5 купив під час шлюбу з позивачкою за 14000 доларів США, з них 12000 доларів США були отримані від продажу автомобіля „Мерседес", а 2000 доларів США ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_6 і повернув цей борг після продажу автомобіля „Рено". ОСОБА_5 продав автомобіль „Рено" за 13900 доларів США. На автомобілі „Рено" ОСОБА_5 надавав послуги з перевезення вантажів. Перед продажем автомобіля „Мерседес" ОСОБА_5 проводив ремонт цього автомобіля загальною вартістю 800 доларів США і розрахувався за цей ремонт за рахунок коштів отриманих від продажу автомобіля. На заробітках ОСОБА_5 заробляв біля 1000 доларів на місяць. Під час спільного проживання сторін їм також давала гроші мати ОСОБА_5 ОСОБА_5 після продажу автомобіля „Мерседес" позичив 6000 доларів США отриманих від продажу цього автомобіля ОСОБА_7 і останній повернув їх для купівлі автомобіля „Рено".

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відсутні докази, які б підтверджували , що сторони мали спільні кошти. ОСОБА_2 мав автомобіль „Мерсердес", який купив до шлюбу за власні кошти. Після продажу автомобіля „Мерседес" ОСОБА_5 зберігав ці кошти і за них купив автомобіль „Рено". За час спільного життя сторін ОСОБА_5 не міг заробити 15000 доларів США. Сім'я сторін не мала таких доходів.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що у ОСОБА_5 до шлюбу із нею був автомобіль „Мерседес", який ОСОБА_5 продав у жовтні 2015 року. За яку суму був проданий цей автомобіль ОСОБА_8 не знає. ОСОБА_5 був винен кошти за ремонт цього автомобіля. Після продажу автомобіля „Мерседес" залишилось від 6000 до 8000 доларів США. За ці гроші сторони вирішили посадити полуниці, ремонтували майстерню і проводили ремонт будинку. В кінці січня 2016 року ОСОБА_5 виїхав за межі України на заробітки і повернувся в липні 2016 року. ОСОБА_5 перераховував позивачці кошти на банківську картку. Всього ОСОБА_5 перерахував трьома сумами біля 4400 - 4700 доларів США. Крім того, ОСОБА_5 привіз кошти з собою коли повернувся додому. В подальшому ОСОБА_5 на заробітки не їхав. Сторони витрачали кошти на лікування дитини і ремонт житла. У вересні 2016 року сторони купили автомобіль „Рено" за 15000 - 15300 доларів США. Для купівлі цього автомобіля ОСОБА_5 позичав ще 2700-2800 доларів США. Цей борг вони повернули під час шлюбу. При народженні дитини ОСОБА_1 отримала матеріальну допомогу в сумі 10300 гривень і в подальшому отримувала по 860 гривень на місяць. Від продажу автомобіля „Мерседес" ОСОБА_5 подарував 3000 доларів США брату і 1500 доларів США заплатив за ремонт автомобіля.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що сторони за спільні кошти купили автомобіль „Рено". Відповідач у 2015-2016 роках працював і заробив кошти на цей автомобіль. Позивачка доглядала за дитиною і тому не мала самостійного заробітку. Автомобіль „Рено" купили за 15000 доларів США. Після розірвання шлюбу між сторонами відповідач намагався продати цей автомобіль за 13900 доларів США. ОСОБА_5 продав цей автомобіль без згоди позивачки. Тому представник позивачки вважає, що з ОСОБА_5 на користь позивачки слід стягнути 187040 гривень. Представник позивачки визнає, що ОСОБА_5 мав автомобіль „Мерседес" який належав йому особисто, але кошти отримані від продажу автомобіля „Мерседес" сторони витратили, а автомобіль „Рено" купили за інші кошти.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 17 лютого 2014 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_9 Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказані обставини стверджуються копію рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2017 року по справі №723/36/17, копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 виданого 08 липня 2014 року.

До укладення шлюбу ОСОБА_5 купив автомобіль „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI" 2008 року виготовлення, державний номер НОМЕР_2, який був його особистою приватною власністю. Після 08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 продав цей автомобіль і отримав не менше 6000 доларів США. Цю обставину визнала позивачка. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що кошти отримані від продажу автомобіля „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI", державний номер НОМЕР_2, були витрачені сторонами.

У вересні 2016 року ОСОБА_5 придбав автомобіль „RENAULT MAGNUM 400" 2005 року виготовлення , державний номер НОМЕР_1. Для придбання цього автомобіля ОСОБА_2 витратив 6000 доларів США отримані від продажу автомобіля „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI". Решта коштів які були витрачені для придбання цього автомобіля були спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу між сторонами, ОСОБА_5 продав автомобіль „RENAULT MAGNUM 400", державний номер НОМЕР_1, і отримав від продажу 13900 доларів США. Вказана обставина визнана сторонами.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що 2000 доларів США ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_6 і повернув цей борг після продажу автомобіля „RENAULT MAGNUM 400".

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 подарував 3000 доларів США брату і 1500 доларів США заплатив за ремонт автомобіля, а також докази того, що сторони витрати 6000 доларів США отримані від продажу автомобіля „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI" на поточні потреби , а не на придбання автомобіля „RENAULT MAGNUM 400", державний номер НОМЕР_1.

Враховуючи визнані сторонами обставини, а саме що від продажу автомобіля „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI" ОСОБА_5 отримав 6000 доларів США, під час шлюбу ОСОБА_2 заробив 5700 доларів США, 2000 доларів США для придбання автомобіля ОСОБА_2 взяв у борг, а внаслідок продажу автомобіля „RENAULT MAGNUM 400", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримав 13900 доларів США, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Зокрема статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене, суд вважає, що кошти в сумі 6000 доларів США витрачені сторонами на придбання автомобіля „RENAULT MAGNUM 400" 2005 року виготовлення, державний номер НОМЕР_1 були особистими коштами ОСОБА_2 і відповідно частка цього автомобіля вартістю 6000 доларів США була особистою приватною власністю ОСОБА_2

Решта коштів за які був приданий вищевказаний автомобіль були спільною сумісною власністю подружжя і відповідно кошти отримані від реалізації цієї частки є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 продав автомобіль „RENAULT MAGNUM 400" 2005 року виготовлення , державний номер НОМЕР_1 та не передав позивачці 1/2 частину коштів отриманих від продажу частини такого автомобіля, яка була їх спільною сумісною власністю, відповідач порушив права позивачки.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1/2 частку коштів отриманих ним від реалізації частки автомобіля „RENAULT MAGNUM 400" 2005 року виготовлення, яка була спільною сумісною власністю сторін.

Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 13 лютого 2018 року становить 2684,0367 гривень за 100 доларів США.

Згідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, кошти отримані від реалізації частки автомобіля, яка була спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, становлять 7900 доларів США (13900-6000=7900). 1/2 частина від цієї суми становить 3900 доларів США, тобто 106019 гривень 46 копійок за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення суду (3900 Х 2684,0367 гривень за 100 доларів США=106019 гривень 46 копійок).

Суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити частково. Суд вважає, що особистою приватною власністю ОСОБА_2 слід визнати грошові кошти в сумі 6000 доларів США, як отримані ним внаслідок реалізації частки вартості автомобіля „Renault Magnum 400", 2005 року випуску, яка була особистою приватною власністю ОСОБА_2

Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на ОСОБА_2 слід покласти судовий збір в сумі 1060 гривень 19 копійок. Пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог на ОСОБА_1 слід покласти судовий збір в сумі 1544 гривні 68 копійок. Внаслідок зустрічного зарахування сума судового збору, яку слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5, становить 484 гривні 49 копійок.

Суд відхиляє як докази покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виходячи із наступного. Згідно до ч.1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Згідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Отже, якщо договір позики укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 повністю не виконувався сторонами у момент його вчинення, такий договір належало вчинити у письмовій формі. Договір купівлі-продажу укладений при продажу автомобіля „MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI" також належало вчиняти у письмовій формі. Таким чином, рішення суду в частині обставин, що стосуються цих договорів, не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Суд відхиляє як доказ вартості автомобіля „Renault Magnum 400" копію договору купівлі - продажу автомобіля „Renault Magnum 400" від 03 травня 2017 року, оскільки сторони визнали, що ринкова вартість автомобіля „RENAULT MAGNUM 400" 2005 року виготовлення , державний номер НОМЕР_1 на момент його продажу ОСОБА_11 склала 13900 доларів США.

На підставі ст.ст. 57, 60 СК України, ст. ст. 206, 218, 533 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, до ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 106019 (сто шість тисяч дев'ятнадцять) гривень 46 (сорок шість) копійок в рахунок грошової компенсації за її частку у автомобілі „Renault Magnum 400", 2005 року випуску, номер шассі НОМЕР_5

Зустрічний позов ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 до ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, - задовольнити частково.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, як частки вартості автомобіля „Renault Magnum 400", 2005 року випуску, номер шассі НОМЕР_5

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, 484 (чотириста вісімдесят чотири ) гривні 49 (сорок дев'ять) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року.

Суддя: