Провадження № 2/229/113/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві, яка надійшла до суду 12 грудня 2017 року, позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КП «Приватбанк») зазначив, що 27 січня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 ОСОБА_3 та Правил банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tems/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22 листопада 2017 року складає 54106,13 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 22 листопада 2017 року, у сумі 54106,13 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5833,08 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 42220,38 гривень; заборгованість з пені 3000,00 гривень., штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 2552,67 гривень, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

В уточненій позовній заяві позивач просить вважати фразу у позові: «заборгованість за пенею та комісією» правильною фразою: «заборгованість з пені».

Представник позивача у судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд, отримавши згоду представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до анкети-заяви від 27 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_2 погодився з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. На виконання анкети-заяви відповідач отримав кредитну картку. ОСОБА_2 систематично користувався платіжною карткою, про що свідчить виписка з особового рахунку відповідача. Отже, під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, але зобовязання щодо їх повернення не виконував.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи суд встановив, що відповідач порушував умови зобовязання в частині щомісячного погашення кредиту, що є підставою для дострокового повернення частини позики, що залишилася, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5833,08 грн. підлягають задоволенню.

З розрахунку заборгованості суд встановив, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 27,60 %, а з 1 вересня 2014 року банк збільшив процентну ставку до 32,40 %, а з 01 квітня 2015 року - до 42,00%.

Але суд не погоджується з розміром нарахованих процентів за користування кредиту.

Так, відповідно до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг ОСОБА_3 нараховує проценти у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

З моменту укладення кредитного договору кредитна ставка складала 27,60 % на рік.

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, що діяла на час підвищення процентної ставки) фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_3 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 ОСОБА_3 має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_3, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів ОСОБА_3 не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Дослідивши докази по справі в частині законності підвищення Банком процентної ставки з 1 вересня 2014 року до 32,40 % та з 01 квітня 2015 року до 42,00%, суд вважає, що позивач не надав суду належних доказів щодо належного повідомлення клієнта про підвищення Банком процентної ставки, що виключає право Банка на викладені дії, а тому його позовні вимоги в частині стягнення процентів з 01 вересня 2014 року за процентною ставкою 32,40% % та з 01 квітня 2015 року у розмірі 42,00% є безпідставними.

Крім того, відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 01 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті «Універсальна» трати клієнтів з 01 вересня 2014 року 2,9%; трати клієнтів до 01 вересня 2014 року 2,5%; по всім тратам, які здійснені до 01 вересня 2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам. Відповідно до наказу ПАТ КБ «Приватбанк» № 906 СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року з 01 квітня 2015 року збільшується базова процентна ставка на місяць, зокрема, по карті «Універсальна» новий розмір становить 3,6 % на місяць.

Разом з тим, згідно з випискою по картрахунку відповідача, починаючи з 01 вересня 2014 року ОСОБА_2 кредитною карткою не користувався, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснював, а тому відсутні підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 32,40% на рік та з 01 квітня 2015 року у 42,00% на рік.

Отже, при розрахунку заборгованості за процентами слід використовувати встановлену процентну ставку 27,60 % річних.

Для зясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом станом на 22 листопада 2017 року суд застосовує таку формулу: тіло кредиту (на яке нараховуються відсотки) х процентну ставку за користування кредитом за рік / кількість днів у році х кількість днів у періоді за який стягується заборгованість.

За період з 01 вересня 2014 року по 20 лютого 2015 року заборгованість боржника по тілу кредиту становить 6092,75 грн. (5875,35 грн. сальдо поточної заборгованості + 217,40 грн. сальдо простроченої заборгованості), кількість днів прострочення зобовязання - 170 днів з розрахунку 360 днів на рік. Проценти за прострочену заборгованість з кредиту складають:

6092,75 х 27,60% : 360 х 170 = 794,09 грн.

За період з 21 лютого 2015 року по 27 квітня 2015 року заборгованість боржника по тілу кредиту становить 5875,35 грн., кількість днів прострочення зобовязання - 36 днів з розрахунку 360 днів на рік. Проценти за прострочену заборгованість з кредиту складають:

5875,35 х 27,60% : 360 х 36 = 162,16 грн.

За період з 28 квітня 2015 року по 22 листопада 2017 року заборгованість боржника по тілу кредиту становить 5833,08 грн. (5637,22 грн. сальдо поточної заборгованості + 195,86 грн. сальдо простроченої заборгованості), кількість днів прострочення зобовязання - 924 днів з розрахунку 360 днів на рік. Проценти за прострочену заборгованість з кредиту складають:

5833,08 х 27,60% : 360 х 924 = 4132,15 грн.

До цих сум додається сума заборгованості за відсотками станом на 01 вересня 2014 року (день підвищення відсоткової ставки), яка складає 1364,48 грн.:

794,09+162,16+4132,15+1364,48= 6452,88 грн.

Таким чином, до стягнення з ОСОБА_2 підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 22 листопада 2017 року у розмірі 6452,88 грн.

В той же час позивачем безпідставно нараховані відповідачу пеня та штрафи після 14 квітня 2014 року, як особі, яка зареєстрована у населеному пункті (м. Дружківка Донецької області), де проводилась антитерористична операція. Ці дії суперечать вимогам ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нарахована за період з 1 липня 2014 року, що суперечить вищевказаним вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 12285,96 грн., а саме: заборгованість за кредитом 5833,08 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 6452,88 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (23 %) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 368,00 грн.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст..ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: 84207, Донецька область, м. Дружківка, вул. Брянська, будинок № 1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () заборгованість за кредитним договором б/н від 27 січня 2011 року станом на 22 листопада 2017 року у сумі 12285 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн. 96 коп., а саме: заборгованість за кредитом 5833,08 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 6452,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" () судовий збір у сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 в частині стягнення суми підвищених процентів за користування кредитом, пені та штрафу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2018 року.

Суддя: С. О. Рагозіна