Справа №: 486/139/18 Провадження № 2/486/237/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністью ,

В С Т А Н О В И В:

08.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про зменшення розміру судового збору та відстрочення його сплати до 20.02.2018 року, яка обґрунтована тим, що його сім'я має статус малозабезпеченої, його дружина на даний час не працює, а він є пенсіонером.

Перевіривши доводи клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч. 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» - враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік або позивачами є військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до 14 років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до 14 років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 Постанови № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В обґрунтування заявлених вимог про звільнення від сплати судового збору позивачем надано: копії свідоцтва про народження дітей; копію пенсійного посвідчення; та копію довідки про перебування ОСОБА_3 на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям.

Разом з тим, позивач не надає суду будь-яких довідок про склад сім'ї, про доходи членів сім'ї, не вказує розміру державної допомоги на дітей або як малозабезпеченій сім'ї, не надає довідок з податкової інспекції про відсутність/наявність доходів, відомості про те, чи являється/не являється субєктом підприємницької діяльності, довідки з центру зайнятості населення про перебування/не перебування на обліку і отримання статусу безробітного, тощо.

Таким чином, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач у своєму клопотанні, не можуть бути безспірним доказом його скрутного матеріального становища, що унеможливлює виконання обов'язку сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення клопотання.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Враховуючи, що клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, у зазначеній цивільні справі не може бути відкрите провадження, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за звернення до суду з позовною заявою, тому його позовну заяву необхідно залишити без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір сума судового збору за подання позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, має становити - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачеві необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Оскільки позовна заява подана з недоліками, їх необхідно усунути, тому позивачу необхідно надати строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали, залишивши позов без руху.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 185, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 клопотання про зменшення розміру судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду, позовна заява вважатиметься неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_4