Справа № 369/6415/17 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/697/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 14.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна Ірина Георгіївна, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна Ірина Георгіївна, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною було вчинено виконавчий напис № 34 на підставі якого запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_4 цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,1018 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, пров. Лісний, ділянка 9 (в тому числі на усі розташовані на земельній ділянці будівлі (споруди), належні на праві власності Іпотекодавцю та на об'єкти незавершеного будівництва, незалежно від власника), яка належить ОСОБА_2 (що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в селищі Кіровське, Автономної Республіки Крим, місце роботи невідоме, паспорт: НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1), право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_3, виданим управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 22.11.2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 2007 року № 3801, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 77.

10 травня 2017 року постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрито виконавче провадження № 53730635 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису.

Позивач зазначив, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом Юдіною Іриною Георгіївною було допущено порушення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, зокрема неправильно зазначено його місце реєстрації: АДРЕСА_1, замість вірного - АДРЕСА_2.

Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що у виконавчому написі зазначено, що заборгованість за кредитним договором № 5939465 від 12.12.2007 року (в якості забезпечення виконання якого було укладено договір іпотеки) становить 35 346, 66 дол. США та 171 468,24 грн., а заборгованість за кредитним договором № 6246334 від 02.04.2008 року становить 26 127,94 дол. США. На думку Позивача, розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі не є безспірним, оскільки при розрахунку заборгованості банком не були враховані деякі платежі, що вносились на її ОСОБА_5 (боржником).

Позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом допущено порушення передбаченої процедури (нотаріусу не були надані усі документи, або нотаріус свідомо чи несвідомо не помітив важливих документів), у розрахунках ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» багато помилок та не коректних бухгалтерських проводок, порушень законодавства про бухгалтерський облік, порушень положень про розрахунково-касове обслуговування, вимог НБУ, що у сукупності призвело до необ'єктивного розрахунку кредитних зобов'язань, що у свою чергу робить вимоги не безспірними, у зв'язку з чим просив суд визнати виконавчий напис від 23.03.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною, зареєстровано в реєстрі під № 34 таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2017 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про визнання виконавчого напису від 23.03.2017 року, що був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г., зареєстрованого в реєстрі під №34, таким, що не підлягає виконанню.

Так, серед доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства, не розглянув заяву ОСОБА_6 від 27.10.2017 року про визнання його правонаступником відповідача. У зв'язку з цим, при розгляді справи, суд не дав належної оцінки тій обставині, що відповідач ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вже не являється кредитором у даній справі та не має прав вимоги до позивача. Крім того, суд не взяв до уваги, що твердження відповідача про безспірність боргу базується на 12 договорах та додатках до них, які діяли від трьох до десяти років. Кожен день по них нараховувались проценти, пеня, проводились перерахунки. Тому, на думку позивача, при зверненні відповідача до нотаріуса банк не міг надати документ, по якому було б видно, що кредитор та боржник колись узгоджували розмір заборгованості, що проводилась якась звірка, чи проведений аудит заборгованості. Тому вважає, що ніякої безспірності у матеріалах, поданих нотаріусу, не було.

23.01.2018 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ПАТ «ПУМБ» на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення. Вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення нотаріусом вимог законодавства за умов відсутності даних про безспірність заборгованості. Так, представник відповідача у відзиві зазначає, що в основу розмежування «спірної» і «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення позивача до цих понять (його суб'єктивна оцінка), а фактичний характер правовідносин (об'єктивна ознака). Вирішення питання, чи є заборгованість об'єктивно безспірною, відноситься до компетенції Кабінету міністрів України, який визначив вичерпний перелік документів, наявністю яких підтверджується безспірність. Зазначає, що відповідач, звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, додав до неї усі необхідні і передбачені Переліком документи, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна І.Г. мала всі передбачені законодавством підстави та дотрималася процедури вчинення виконавчого напису.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ПАТ «ПУМБ» та треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим розглядати справу за відсутності нез'явившихся сторін, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 5939465, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 40 000 дол. США 00 центів на умовах цього договору, а позичальник зобов'язувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені за цим договором.

За приписами п.2.1.1 та 2.1.1.1 вищезазначеного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором укладається іпотечний договір земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площа:0,1018 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, пров. Лісний, ділянка 9.

02.04.2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 6246334, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 30 000 дол. США 00 центів на умовах цього договору, а позичальник зобов'язувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені за цим договором.

За приписами п.2.1.1 та 2.1.1.1 вищезазначеного договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором укладається іпотечний договір земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площа:0,1018 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Горенка, пров. Лісний, ділянка 9.

В подальшому до вищезазначених кредитних договорів неодноразово укладались додаткові угоди.

12.12.2007 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 5939616. Відповідно до п.1.1 даного договору, враховуючи зміни передбачені додатковим договором № 7533682 від 02.04.2009 року, іпотекою за цим договором забезпечується виконання всіх зобов'язань ОСОБА_5, що випливають з укладених між ними кредитного договору № 6246334 від 02.04.2008 року (згідно з яким банк зобов'язувався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_5 кредит, а ОСОБА_5 зобов'язалася повернути кредит в розмірі 30 000 дол. США 00 центів, а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором) та кредитного договору № 5939465 від 12.12.2007 року (згідно з яким банк зобов'язувався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_5 кредит, а ОСОБА_5 зобов'язалася повернути кредит в розмірі 40 000 дол. США 00 центів, а також сплатити на користь банку проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором).

Згідно п. 1.2.1 та п.1.2.1.1 договору іпотеки предметом іпотеки є земельна ділянка. цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площа:0,1018 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, вартістю 943 146 грн. 00 копійок.

Відповідно до п. 4.1 вищезазначеного договору іпотеки № 5939616 іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, серед іншого, у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у відповідності до вимог чинного законодавства про іпотеку виконавчий напис нотаріуса є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до п. 4.2 договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається зокрема і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

23 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною було вчинено виконавчий напис № 34 на підставі якого запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_4 цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,1018 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (в тому числі на усі розташовані на земельній ділянці будівлі (споруди), належні на праві власності Іпотекодавцю та на об'єкти незавершеного будівництва, незалежно від власника), яка належить ОСОБА_2 (що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в селищі Кіровське, Автономної Республіки Крим, місце роботи невідоме, паспорт: НОМЕР_2, виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_1), право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_3, виданим управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 22.11.2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 2007 року № 3801, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 77.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитних договорів за період з 25.01.2017 року по 15.03.2017 року у загальному розмірі 61 474, 60 дол. США та 174 568,24 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду доказів, підтверджуючих наявність будь-яких порушень приписів чинного законодавства нотаріусом при вчинення виконавчого напису, зокрема щодо неналежної перевірки документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Апеляційний суд з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується самим позивачем, що в зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань із повернення кредиту та процентів, на адресу Боржника (вих. № 2382 від 18.01.2017р.) та Позивача, як Іпотекодавця, (вих. №2384 від 10.01.2017р.) були надіслані вимоги про усунення порушень основного зобов'язання за кредитним договором, які після закінчення 30-денного терміну на усунення порушень виконані не були, існуюча заборгованість не погашена.

Позивач в суді апеляційної інстанції дав пояснення про те, що після отримання такої вимоги, до банку із заявами про свою незгоду із розміром заборгованості чи проведення звірки по розміру заборгованості, він не звертався.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, покладених в основу позову: ані щодо недодержання нотаріусом формальних процедур і факту неподання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, ані щодо неправильності розрахунків заборгованості, зроблених банком. Сама лише суб'єктивна оцінка позивача щодо невідповідності розрахунків банку умовам договорів, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Слід також зазначити про те, що не приймаючи до розгляду заяву ОСОБА_6 від 27.10.2017 року про визнання його правонаступником, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог процесуального законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, заява була подана до канцелярії Києво-Святошинського суду Київської області ОСОБА_2 При цьому, до заяви не додано документів, підтверджуючих повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів ОСОБА_6

Таким чином, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що позивач отримав вимогу ПАТ «ПУМБ» про необхідність погашення боргу, яку не виконав, не надав суду доказів недодержання нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також доказів, підтверджуючих неправильність розрахунку заборгованості.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий

Судді: