Головуючий суду 1 інстанції -Журавель Т.С.
Доповідач -Орлов І.В.
Справа № 428/9062/17
Провадження № 22ц/782/44/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового

засідання: Подрябінкіна Я.Г.,

представника відповідача: ОСОБА_3

учасники справи:

позивач: ОСОБА_4

відповідач Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року (суддя Журавель Т.С.) у справі № 428/9062/17 за позовом ОСОБА_4 до ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», - в с т а н о в и в:

22 серпня 2017 року ОСОБА_4 (далі позивачка) звернулася до Приватного акціонерного товариства (ПрАТ) «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (далі відповідач) з позовом в уточнених вимогах якого просила суд стягнути з відповідача: середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21.000,00 гривень, вихідну допомогу при звільненні - 22.500,00 гривень, компенсацію моральної шкоди - 5.000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що вона працювала у ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот». 30 березня 2017 року ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі статті 38 Кодексу Законів про працю (КЗпП) України за власним бажанням. Порушуючи вимоги трудового законодавства, відповідач не провів з позивачкою повного розрахунку при її звільненні. Невиплата протягом тривалого часу грошових сум, що належали позивачці, вимагала від неї додаткових зусиль для організації життя, та змусила ОСОБА_4 звернутися за судовим захистом.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року позов задоволено частково. З ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь ОСОБА_4 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2017 року по 22 червня 2017 року в розмірі 14.122, 63 гривень (сума визначена без урахування податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають утриманню відповідно до закону), відшкодовано моральну шкоди у розмірі 1.000,00 гривень, а також стягнуто судові витрати в розмірі 399,10 гривень. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права, просив: скасувати рішення в частині задоволених судом вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові.

Представник ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» посилався на те, що місцевий суд не взяв до належної уваги докази, які підтверджують відсутність вини відповідача у невиплаті всіх сум, що належали позивачці на час її звільнення з роботи. Такими доказами, зокрема, є Сертифікат №4978 від 02.09.2015 року про форс-мажорні обставини, лист Державної інспекції з енергетичного нагляду від 14.11.2014 року, Акти Сєвєродонецького відділення Держенергонагляду від 18.01.2016 року та від 07.03.2017 року, адресовані міністрам уряду України звернення керівника ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» від 23.12.2014 року та від 05.10.2015 року. Відповідач вважав, що доведеність матеріалами справи форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є підставою для звільнення ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» від встановленої статтею 117 КЗпП України відповідальності. Крім того, за відсутністю вини відповідача у непроведенні повного розрахунку при звільненні, суд не мав підстав для часткового задоволення вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи скаржника, апеляційний суд залишає скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Учасники справи не оскаржували відмову у задоволені вимог про стягнення вихідної допомоги. Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України в цій частині рішення місцевого суду не є предметом апеляційної перевірки.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 у частині стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що затримка у виплаті належних позивачці сум сталася з вини ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот». Про відсутність своєї вини у не проведенні повного розрахунку з працівником у день його звільнення, відповідач не довів. Оскільки порушення трудових прав безсумнівно спричинило позивачці моральні страждання, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, визначив розмір грошового відшкодування у сумі 1.000,00 гривень.

Апеляційний суд погоджується з правильністю таких висновків, з огляду на таке.

Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_4 працювала у ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» апаратником Цеху виготовлення аміаку 1-А. Наказом голови правління товариства № 0113-КП від 30 березня 2017 року позивачку звільнено з роботи на підставі статті 38 Кодексу законів про працю (КЗпП) України за власним бажанням (а. с. 6).

У визначені статтею 116 КЗпП України строки, розрахунок з позивачкою відповідач не провів. Безспірна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 16.858,00 гривень, яка належала до виплати ОСОБА_4 на час її звільнення, була стягнута з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь позивачки за судовим наказом від 29 травня 2017 року (а.с.13). Остаточний розрахунок з позивачкою проведено 22 червня 2017 року (а. с. 12).

Згідно з даними довідки № 3703 від 26.10.2017 року, виданої ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», сума середнього заробітку позивачки за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2017 року по 22 червня 2017 року склала - 14.122, 63 гривень (а. с. 49, 50). З 23 січня 2015 року позивачка перебуває на диспансерному обліку. Вона отримувала лікування у стаціонарних медичних установах (а. с. 15-17).

Сертифікатом № 4978 від 02.09.2015 року Торгова - промислова палата України засвідчила настання з 16 квітня 2014 року форс-мажорних обставини (обставини непереборної сили), а саме: акти тероризму, військові дії на території Луганської області, Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» щодо зобов'язань за поставлений позичальником природний газ за Договором поставки природного газу № 06/09-1984 від 22.12.2009 року, укладеного з Дочірньою компанією «Газ України», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України (а.с.42).

14 листопада 2014 року Державна інспекція з енергетичного нагляду надіслала відповідачу лист у якому зазначалося, що забезпечення ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» електричною потужністю в обсягах передбачених договором про постачання електричної енергії можливе лише після повного відновлення магістральних та локальних електричних мереж у Луганській області та припинення бойових дій та терористичних актів (а. с. 43) .

18 січня 2016 року був складений Акт № 02/23/0-02-003 здійснення заходу з державного енергетичного нагляду. Текст зазначеного Акту містить інформацію про те, що на момент інспектування фактична схема зовнішнього електропостачання ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» не відповідає вимогам 1-ї категорії по надійності електропостачання струмоприймачів, так як в роботі знаходиться тільки лінія 220 кВ (а.с.44-45).

07 березня 2017 року за результатами проведення моніторингу схеми електропостачання Цеху 1-А ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» було складено довідку № 02/23-02-005 (а. с. 46-47).

05 жовтня 2015 року голова правління ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» звертався з листом до міністрів енергетики та економічного розвитку України з питань забезпечення підприємства необхідною електричною потужністю (а.с.48).

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України, в ласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 617 Цивільного кодексу (ЦК) України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 14 Закону України № 671/97- вр «Про торгово-промислові палати в Україні» (далі ЗУ № 671/97-вр), Торгово-промислова палата (далі ТПП) України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції з'ясував у повному обсязі. Апеляційний суд погоджується з тим, що Сертифікат № 4978 від 02.09.2015 року не є засобом доказування, який підтверджує настання для ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» форс-мажорних обставин щодо встановленого частиною 1 статті 47 КЗпП України зобов'язання роботодавця своєчасно провести повний розрахунок із звільненим працівником. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за несвоєчасне та неповне проведення розрахунку з працівником при його звільненні.

Про те, що ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» проявляло дієву стурбованість з приводу виконання встановленого статтею 47 КЗпП України обов'язку щодо проведення розрахунку з ОСОБА_4 при звільненні, тобто обставини відсутності вини за статтею 117 КЗпП України, відповідач не довів, надані ним письмові документи, посилання на постанови Верховного суду України, протилежне не стверджують.

Оскільки порушення трудових прав безсумнівно спричинило позивачці моральні страждання, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості суд першої інстанції правильно визначив розмір грошового відшкодування у сумі 1.000,00 гривень. Апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо доведеності суми відшкодування моральної шкоди, що відповідає моральним стражданням, які заподіяні позивачці.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись п.1 частини 1 статті 374, статтею 375, статтями 381,382, 384, частиною 1 статті 389, статтями 390- 391 Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін, а скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складання повного тексту постанови - 28 лютого 2018 року .

Головуючий:

Судді: