Справа № 494/196/18
Провадження № 6/494/8/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» первісний стягувач1- публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», первісний стягувач2- публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк», боржники: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 року автоматизованою системою документообігу суду суддю Римаря І.А. визначено головуючим суддею по цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну стягувача.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 36 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України): «Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:було порушено порядок визначення судді для розгляду справи».

Згідно до положень ч.1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до п.2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду «Раніше визначеному в судовій справі головуючому судді передаються судові справи, за якими надійшли заяви (клопотання), пов'язані із виконанням судових рішень, передбачені статтями 368373, 378 Цивільного процесуального кодексу України...»

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 12 листопада 2010 року по справі № 2-423/2010 суддя Лебединський С.Й. ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.3.50. вказаного Положення: «Винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки), що додається до матеріалів справи».

Однак, з переданої до розгляду справи судді Римарю І.А., розпорядження керівника апарату суду у справі взагалі відсутня, а додано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, що суперечить вимогам вищевказаного Положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Виходячи з вищевикладеного, головуючий підлягає самовідводу на підставі ст..39 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.36,39,40, 446 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід судді Римаря І.А. по цивільній справі №494/196/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» первісний стягувач1- публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», первісний стягувач2- публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк», боржники: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну стягувача- задовольнити.

Передати цивільну справу №494/196/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» первісний стягувач1- публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», первісний стягувач2- публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк», боржники: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну стягувача до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та норм ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар