Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа 215/4923/17
номер провадження 2/215/395/18
28 лютого 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі Бисовій В.А.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу №215/4923/17 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа - виконком Тернівської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав,
У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, третя особа - виконком Тернівської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав.
Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач з моменту народження дитини не приймає участі у вихованні доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, аліменти призначені судом не сплачує. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4, щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав та доводів наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду висновок, у якому вказав, що просить проводити розгляд справи у його відсутність.
У судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судові засідання на 20.12.2017 р., 24.01.2018 р., однак конверти повернулися до суду у зв'язку зі спливом терміну зберігання. На 28.02.2018 р. відповідач про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до суду не з'явився, письмових заперечень на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 04.07.2002р., шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 396 (а.с.8).
У копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 25.01.2001 р., вказано, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 р., батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_6 (а.с.68).
Відповідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого 14.02.2004 р., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 одружилися 14.02.2004 р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 24. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_7 (а.с.9).
Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2005 року виданої державним виконавцем Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ, вказано, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-594 від 11.01.2002 р., про стягнення аліментів у розмірі ? частини з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 закінчено у зв'язку з пред'явленням стягувачем заяви про припинення стягнення. Також згідно копії виконавчого листа відмітки підприємств, установ та організацій про відрахування із заробітку боржника відсутні (а.с.16-18,19).
Згідно копії паспорта ОСОБА_2 та копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5,21).
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що за своє свідоме життя з батьком ніколи не спілкувалась, останній будь-якої ініціативи з цього питання ніколи не виявляв. Проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2, яка займається її вихованням та матеріально її забезпечує.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків.
Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання батьківських обов'язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст.ст.164,165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування.
Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 є її донькою, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, від якого в них народилась донька ОСОБА_3 Відповідач вихованням доньки не займається, не дзвонить їй, аліменти не сплачує. ОСОБА_5 займається вихованням ОСОБА_3, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Іноді життям ОСОБА_3 цікавиться сестра відповідача.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 повідомив суду, що є батьком ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, які є батьками ОСОБА_3, яка проживає з ОСОБА_2 та вихованням якої вона займається. Відповідач вихованням доньки не займається, аліменти не сплачує, ніколи про неї не цікавився.
У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 14.12.2017 р. вказано, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом із своєю матір'ю, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4. В телефонній розмові зі спеціалістом служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради ОСОБА_4 пояснив, що між ним та ОСОБА_2, була домовленість про те, що від буде сплачувати аліменти, якщо мати дитини не буде заперечувати проти спілкування батька з дитиною, але ОСОБА_2 не дотрималась умов домовленості, саме тому він припинив сплачувати аліменти. Зважаючи на суперечливі відомості по справі, виконком Тернівської районної у місті ради не може вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3
Однак до даного висновку суд ставиться критично, оскільки навіть з його змісту вбачається, що відповідач вихованням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що ОСОБА_3 проживає з матір'ю - ОСОБА_2, батько - ОСОБА_4 з ними не проживає, утриманням, вихованням ОСОБА_3 не займається, дитиною не цікавиться, участі в її житті не приймає, не бажає забезпечити доньці базові потреби-належне харчування, відповідний одяг, санітарно-гігієнічні умови проживання, аліменти не сплачує. Спілкування з батьком у дитини взагалі не відбувається, як і сам виховний процес.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа - виконком Тернівської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: