АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 623/1329/16-ц

провадження № 22ц/790/542/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи - Ізюмська міська рада Харківської області,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року (суддя - Гуренко М.О.),

у с т а н о в и в:

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Ізюмська міська рада Харківської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист немайнових прав та припинення дії, яка порушує право.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати паркан та ворота, які перегороджують провулок Олександрівський в місті Ізюмі Харківської області та перешкоджають в'їзду до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1; привести дорогу загального користування у попередній стан, а саме - відновити межу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з боку дороги у відповідності до плану земельної ділянки, зазначеному у технічному паспорті на даний садибний будинок, виготовленому Ізюмським міським бюро технічної інвентаризації 08 червня 2015 року.

З метою забезпечення даного позову ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2016 року Ізюмській міській раді Харківської області було заборонено затверджувати технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою та передавати її у приватну власність.

18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 звернулася у суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2016 року.

В обґрунтування заяви вказала, що ухвалою суду першої інстанції від 07 червня 2016 року порушуються її майнові права, оскільки через заборону Ізюмській міській раді Харківської області затверджувати технічну документацію із землеустрою вона позбавлена можливості отримати у власність (приватизувати) земельну ділянку, якою вона користується. У зв'язку з цим вважала, що вжиті заходи забезпечення позову повинні бути скасовані.

Позивач ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечував.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 - представник ОСОБА_2,посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції порушив норми статті 154 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали), оскільки рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року набрало законної сили; отримання земельної ділянки ОСОБА_2 у власність не було предметом даного позову, тому правові підстави для існування заборони на затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки відсутні.

Позивач ОСОБА_1 в запереченнях на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи - Ізюмська міська рада Харківської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 151 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

В частині 3 статті 154 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) вказано, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до частини 6 статті 154 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження по справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2017 року, позов ОСОБА_1 було частково задоволено.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 09 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

В запереченнях на заяву про скасування заходів забезпечення позову та в запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1, зазначав, що на даний час рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року відповідачем ОСОБА_2 не виконано.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що технічна документація із землеустрою, яку ОСОБА_2 замовила в Ізюмській міській раді Харківської області, стосується також земельної ділянки, яку самовільно захопила відповідач.

Отже, ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2017 рокує законною, підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

Л.А. Швецова