Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3272/17
номер провадження 2/215/221/18
26 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі Бисовій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/3272/17 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування,
У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її батьки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, уклали шлюб 13.08.1960 р. ОСОБА_3, 25.07.1995 р. придбала АДРЕСА_1. Крім того, 27.04.2002 р. ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2. Квартири були придбані батьками у шлюбі, а тому вважає, що їм належало на праві спільної сумісної власності, як чоловіку та дружині. 26.12.2009 р. померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: ? частину АДРЕСА_3 та ? частину АДРЕСА_4. Позивач та ОСОБА_2 подали заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, однак отримати свідоцтво про право власності не змогли, у звязку із скрутним матеріальним становищем. 04.12.2014 р. ОСОБА_2 помер. Після смерті батька, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус перевіривши надані документи, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки спадкове майно було придбано батьками у шлюбі, у звязку із чим кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, та не відомо чи визначались за життя спадкодавців частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, та чи укладався договір про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а отже встановити обсяг спадкового майна, яке підлягає успадкування не можливо, запропоновано звернутися до суду.
За таких обставин позивач просила, із врахуванням зміненої позовної заяви, визнати, що за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кожному з них, належало по ? частці у праві спільної сумісної власності на АДРЕСА_5 та на АДРЕСА_6; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину АДРЕСА_5, у звязку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 26.12.2009р.; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки АДРЕСА_5, у звязку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 04.12.2014р.; визнати за ОСОБА_1, право власності на ? частки АДРЕСА_6, у звязку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 26.12.2009 р.; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки АДРЕСА_6, у звязку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 04.12.2014р.
У судове засідання позивач не зявився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради м. Кривий Ріг надіслав на адресу суд лист, у якому просив суд розглянути справу за їх відсутності та не заперечує проти визнання права власності у звязку з прийняттям спадщини.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
У свідоцтві про одруження серії І-УР№958779, виданого 13.08.1960 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно копії договору купівлі-продажу квартири 25.07.1995р. ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_7 (а.с.26).
У договорі купівлі-продажу квартири від 27.04.2002 р. вказано, що ОСОБА_2 купив квартиру №19, яка знаходиться в будинку під номером 20, розташованому по вулиці Ухтомського у місті Кривому Розі (а.с.27).
Відповідно до пунктів 4 та 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_2, квартира АДРЕСА_8 та квартира АДРЕСА_9, що були набути ними за час шлюбу, були їх спільною сумісною власністю, а отже кожному із них належало по ? частин вищевказаних квартир.
Згідно свідоцтва про народження серії ІV УР №646134, виданого 07.06.1961 р., ОСОБА_5 народилась 26.05.1961 р., батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_6 (а.с.9).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 15.09.1979 р., ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7, після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_7 (а.с.12), який було розірвано 10.08.1982р. (а.с.13).
Окрім того, 18.08.1982 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб, після укладення якого присвоєно прізвище дружині ОСОБА_8 (а.с.14), який 10.03.1987 р. було розірвано (а.с.15).
Також 05.06.1987 р. ОСОБА_10 та ОСОБА_11, 05.06.1987 р. уклали шлюб, прізвище після реєстрації дружини ОСОБА_10 (а.с.16).
Тобто ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30.10.1995 р. (а.с.6).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №319168 виданого 28.12.2009 р., ОСОБА_3 померла 26.12.2009 р. (а.с.10).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ДН Шостої криворізької державної нотаріальної контори, відмовив ОСОБА_1 в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 26.12.2009 р., та після смерті батька ОСОБА_2, померлого 04.12.2014 р., у звязку з тим, що з поданих документів вбачається, що спадкове майно було придбано померлими у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити не можливо, запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду (а.с.17).
З копії спадкової справи №340/2010 до майна померлої 26.12.2009 року ОСОБА_3 убачається, що 25.06.2010 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою матірю ОСОБА_3 (а.с.54). Також в матеріалах спадкової справи міститься довідка в якій вказано, що ОСОБА_3 1942 р. проживала і була прописана в АДРЕСА_10, з чоловіком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.60). ОСОБА_12, мати ОСОБА_3, подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлої дочки на користь її чоловіка ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_1 порівно (а.с.55).
Частина 1 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном.
З огляду на викладене, ОСОБА_1, яка вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині, набула право власності на ? частини квартири АДРЕСА_11 та ? частини квартири АДРЕСА_12 20 в м. Кривому Розі,в порядку спадкуванням за законом після смерті матері ОСОБА_3
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем; на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_2 постійно проживав разом ОСОБА_3, заяви про відмову від спадщини не подавав, а отже він прийняв спадщину за померлою ОСОБА_3 у розмірі ? частини квартири АДРЕСА_11 та ? частини квартири АДРЕСА_12 20 в м. Кривому Розі.
За таких обставин ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_3 став власником ? частини квартири АДРЕСА_11 та ? частини квартири АДРЕСА_13.
Згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ №597356 виданого 05.12.2014р., ОСОБА_2 помер 04.12.2014 р. (а.с.11).
З копії спадкової справи №179/2015 до майна померлого 04.12.2014 р. ОСОБА_2, 14.04.2015 р. ОСОБА_1 подала до Шостої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2, який проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2015р., держаний нотаріус Шостої криворізької державної нотаріальної контори посвідчив, що спадкоємцем майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 04 грудня 2014 року є його донька ОСОБА_1, спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з права на ? частки квартири АДРЕСА_14, що належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, з якої ? частка на підставі цього ж свідоцтва належала ОСОБА_3, яка померла 26.12.2009 р., спадкоємцем якої був її чоловік, ОСОБА_2, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.52).
Окрім того, на час смерті ОСОБА_2 належало 3/4 частини квартири АДРЕСА_12 20 в м. Кривому Розі та 3/4 частини квартири АДРЕСА_11.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернувшись у визначений законом строк, про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_2, стала власником майна, яке належало померлому, зокрема 3/4 частини кв. 19, в буд. 20, по вул. Ухтомського 20 в м. Кривому Розі та 3/4 частини квартири АДРЕСА_11.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_12 20 в м. Кривому Розі та 3/4 частини квартири АДРЕСА_11 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_11 та 1/4 частину квартири АДРЕСА_12 20 в м. Кривому Розі,в порядку спадкування за законом після смерті її мати ОСОБА_3.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Розяснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто субєктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: