Номер провадження: 22-ц/1590/3537/2012
Номер справи місцевого суду: 22-ц - 1149/12
Головуючий у першій інстанції Дєтков
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018 року м. Одеса

Справа № 495/5158/17

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації, визнання неправомірними дій щодо укладення договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, та ОСОБА_6, представника ОСОБА_4, на ухвалуБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді - Боярського О.О. 14 липня 2017 року, про забезпечення позову,

встановила:

У липні 2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім»(далі - Товариство) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з вищезазначеним позовом.

У доданій до позову заяві про забезпечення позову товариство просило забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

14.07.2017 р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області постановив ухвалу, якою заяву товариства про забезпечення позову задовольнив частково.

Наклав арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 в межах заявлених позовних вимог, а саме на суму - 393 200,00 грн..

Наклав арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 в межах заявлених позовних вимог, а саме на суму - 393 200,00 грн..

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

ОСОБА_6, як представник ОСОБА_5, та як представник ОСОБА_4в апеляційних скаргах просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Посилається на те, що ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що твердження позивача про наявність спору з ОСОБА_5 не підтверджується матеріалами справи, спору з ОСОБА_4 не існує, оскільки вона є сільським головою, спір виник з сільською радою. Аналогічний спір розглядається Очаковським міськрайонним судом Миколаївської області.

ОСОБА_5,ОСОБА_4. їх представник ОСОБА_6у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу задовольнити за вказаних у ній підстав та доводів.

Товариство письмових заперечень (відзив) на апеляційну скаргу не надало. Його представник у судовому засіданні вважав необхідним скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що суд першої інстанції вжив заходів забезпечення позову без порушень діючого процесуального законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду ухвали, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (а. с. 48 - 50).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства. Товариство у позові заявило такі позовні вимоги: 1) зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію; 2) стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі - 108 266,66 грн.; 3) стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі - 393 200,00 грн..

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, чинного на час постановлення ухвали, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України, чинного на час вирішення питання про забезпечення позову, передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки з наданих позивачем (а. с. 13 - 33) доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами щодо відшкодування моральної та майнової шкоди. Якщо не буде накладено арешт на належне відповідачам майно, існує ймовірність його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Доводи апелянта щодо не підтвердження матеріалами справи наявності спору, відсутність спору з ОСОБА_4, оскільки вона є сільським головою, спір виник з сільською радою, аналогічний спір розглядається Очаковським міськрайонним судом Миколаївської області, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Наявний у справі договір № 15 постачання сільськогосподарської продукції від 15.06.2016 р. (а. с. 13 - 14), претензія (а. с. 15), договір оренди транспортних засобів від 12.01.2016 р. (а. с. 17 -18), претензія (а. с. 20), ухвали слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.11.2016 р. (а. с. 22- 23, 24), договір соціального партнерства № 06 від 14.09.2016 р. (а. с. 25 - 26), договір соціального партнерства від 14.09.2016 р. (а. с. 27 - 28), договір оренди земельної ділянки № 16/79 від 12.07.2011 р. (а. с. 29 - 31) свідчать про наявність спору з приводу завдання майнової шкоди.

Відповідно до наявних у справі ухвали Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2017 р. (а. с. 69), копії позовної заяви товариства (а. с. 70 - 72 зворотня сторона) вказаним судом відкрито провадження за позовом товариства про визнання недійсними договір соціального партнерства. Тобто, предмет спору інший.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову відповідають положенням вищевказаних норм діючого процесуального законодавства та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України. Доводи апеляційної скарги не відповідають обставинам справи та положенням діючого законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, чинного на час перегляду рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи позов, докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_6, представника ОСОБА_5 та ОСОБА_4,а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, представника ОСОБА_5,та ОСОБА_6, представника ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2017 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова