АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року місто Київ

Унікальний № 759/12576/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/2065/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Іванченко М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року, судді Рибака М.А., постановлену в приміщенні суду в м. Києві (інформація про час постановлення ухвали та дату складання повного тексту ухвали відсутня), про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою суду від 03 січня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2016 року.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що судом було помилково застосовано ч. 9 ст. 158 ЦПК України, оскільки суд вирішував окрему заяву про скасування заходів забезпечення позову, а дана норма передбачає підстави для скасування заходів забезпечення одночасно з ухваленням судових рішень про закриттям провадження, залишенням позову без розгляду , про повну відмову в задоволенні позову. В цьому разі такі заходи зберігають свою дію до набрання цими рішеннями законної сили.

Суд скасував заходи забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду про відмову позивачу в позові, чим порушив його права.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку належним чином. Разом з тим, жодних повідомлень про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову він не отримував, тому був позбавлений права на справедливий суд, передбачений ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу залишити без змін. Зазначала, що не погоджується з доводами скарги про те, що суд в порушення вимог процесуального закону скасував заходи забезпечення позову, оскільки в даному випадку скасування забезпечення позову відбувалось не на підставі ч.ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України, а на підставі ч. 1 ст. 158 ЦПК України. Крім того, вказувала на те, що при подачі апеляційної скарги заявником не було сплачено судовий збір, оскільки наявна в матеріалах справи довідка не є належним доказом звільнення позивача від сплати судового збору.

В судовому засіданні апеляційного суду 13 лютого 2017 року представник позивача доводи скарги підтримала. Представники відповідача заперечували проти задоволення скарги.

В судовому засіданні 20 лютого 2017 року представник позивача надала суду оригінал документу про інвалідність позивача, на підтвердження наявності пільг у останньої щодо сплати судового збору, та надала суду копію квитанції, з якої вбачається, що позивач оскаржив рішення суду в даній справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення судом норм процесуального права, а також не відповідність висновків суду встановленим обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими.

Частинами 1, 4, 5 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Ухвалою суду від 19 серпня 2016 року заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля - задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб - легковий автомобіль Mercedes-Benz GL 550, номер кузова НОМЕР_1, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля - відмовлено.

При цьому, питання про скасування заходів забезпечення позову судом не було вирішено.

27.12.2017 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 січня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову - задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2016 року.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, тому, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується, так як вважає, що судом не вірно було застосовано норми процесуального права .

Згідно з пунктом 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (пункт 10 вказаної статті Кодексу).

Дана норма процесуального права передбачає підстави для скасування заходів забезпечення позову одночасно з ухваленням судових рішень про закриття провадження, залишення позову без розгляду та у разі повної відмови в задоволенні позову. При цьому чітко зазначено, що про скасування зазначається в судових рішеннях про закриття, залишення без розгляду та відмову в позові.

В цій справі представником відповідача після розгляду справи районним судом було подано окрему заяву про скасування заходів забезпечення позову, а тому застосування цієї норми на цій стадії вже було невірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Статтею 273 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судом встановлено, що станом на 03 січня 2018 року рішення суду про відмову в задоволенні позову від 20 грудня 2017 року законної сили не набрало .

Таким чином, скасування заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням про відмову в задоволенні позову є передчасним та порушує права позивача.

У суду були відсутні підстави вважати, що 03 січня 2018 року відпали підстави в забезпеченні позову, оскільки на цю дату рішення про відмову в позові законної сили не набрало.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що до Шевченківського районного суду м. Києва 15 лютого 2018 року надіслана апеляційна скарга та докази отримання повного тексту рішення суду.

Тобто і на дату розгляду справи апеляційним судом, рішення суду законної сили не набрало, а тому задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову на даний час, до перевірки законності рішення про відмову в задоволенні позову є недоцільним та передчасним.

Враховуючи наведене, порушення судом норм процесуального права, та керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому колегія роз'яснює, що після завершення апеляційного розгляду та набрання законної сили рішенням суду про відмову в задоволенні позову, відповідач має право повторно звернутись з аналогічною заявою з інших підстав.

Судовий збір в даній справі компенсується за рахунок державного бюджету, оскільки заявник звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 рокускасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 21 лютого 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.