Справа № 521/501/18
Провадження 2/521/1992/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Коблової О.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Пісоцької Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 10 травня 2007 року та зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 486. Позивач зазначає, що від спільного шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Проте з грудня 2015 року сторони фактично стали проживати окремо, з того часу спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, відсутність взаємопорозумінь, несумісність характерів, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Спору щодо поділу майна, що є їх спільною власністю, немає.

В підготовче судове засідання 15.02.2018 року позивач не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Проте надав до суду заяву, до змісту якої просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі.

В підготовче судове засідання 15.02.2018 року відповідач не з'явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином. До канцелярії суду надала заяву, в якій позов визнала, просила розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 10 травня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 486, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1

Від спільного шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що слідує з свідоцтв про народження, батьками в яких вказані сторони у справі.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з грудня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно утримання дитини та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відтак, побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 травня 2007 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 486 - розірвати.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30- денний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.Д. Коблова