Справа №265/4228/16-ц
Провадження №2/265/21/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення грошової компенсації вартості частки нерухомого майна, що знаходиться в спільній частковій власності та припинення права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про встановлення порядку права користування квартирою та вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки нерухомого майна, що знаходиться в спільній частковій власності та припинення права власності, який неодноразово нею було уточнено. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25.09.2004р. Відповідачі є співвласниками по 1/6 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. Позивачка та відповідачі є сторонніми один до одного особами, що унеможливлює їх спільне мешкання у спірній квартирі. Загальна площа квартири складає 54,2 кв.м., житлова - 39,7 кв.м. Виходячи з вимог закону, на належну кожній відповідачці ідеальну частину, яка складає 1/6 частку спірного житла, припадає 6,61 кв.м. жилої площі. Спірна квартира не містить кімнати саме такої площі, виділити в натурі 1/6 та 2/3 частки квартири, з утворенням окремих входів та окремих ізольованих квартир не є технічно можливим, тобто квартира є неподільною в натурі. Враховуючи, що частки відповідачів в спірній квартирі є незначними, а спільне володіння та користування квартирою є неможливим, просила припинити право спільної часткової власності кожного із відповідачів на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, стягнувши з неї на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошову компенсації вартості по 1/6 частини квартири та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на ці частини спірної квартири. Зазначила, що відповідно до Звіту про оцінку майна, вартість 1/6 частини спірної квартири складає 42675,00 грн. Тому суму у розмірі 85350 гривень (42 675,00 + 42675,0) вона має намір покласти на депозитний рахунок суду для відшкодування вартості часток майна відповідачам.

Відповідачка ОСОБА_2 надала до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказувала, що їй належить 1/6 частка спірної квартири на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. зазначила, що позивачка по справі є рідною сестрою її померлого чоловіка та відносини між ними дійсно скрутні. На її думку, її частка у квартирі є значною, окрім того, спільне користування квартирою можливо, за умови усунення позивачкою перешкод в її користуванні, іншого житла вона не має та не зможе придбати за рахунок запропонованої позивачкою компенсації. Просила в задоволенні позову відмовити, оскільки припинення права власності на її частку у квартирі завдасть істотної шкоди її інтересам. В судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

20.02.2018р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою та вселення, в якій вказували, що ОСОБА_1 є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25.09.2004р., а вони є власниками по 1/6 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004р. Після отримання правовстановлюючих документів, вони неодноразово намагались вселитись в спірну квартиру, проте відповідачка чинить перешкоди в цьому, а саме встановила замок та не дає від нього ключів. На теперішній час іншого житла вони не мають, як і коштів на його придбання, тому примусове припинення права власності на частку в спірній квартирі може завдати істотної шкоди їх інтересам. Окрім того зазначали, що загальна частка позивачів у спірній квартирі складає 1/3 частки в праві спільної власності, при цьому, відповідно до житлової площі спірної квартири, вона дорівнює 13,22 кв.м. Згідно технічного паспорту на спірну трикімнатну квартиру, кімнатою, яка найбільш наближена до розрахункової площі є ізольована кімната площею 11,87 кв.м. Відступ від часток у такому разі буде незначним, а тому не порушить права інших співвласників, тобто їх права. Таким чином, вважали за можливе спільне користування спірною квартирою, при якому їм буде виділена в користування житлова кімната площею 11,87 кв.м., а відповідачці ОСОБА_1 - житлові кімната площею 17,9 кв.м. та 9,93 кв.м., а інші приміщення, а саме: коридор, кухню, вбиральню, ванну та вбудовану шафу залишити в загальному користуванні. Просили суд встановити зазначений порядок користування квартирою, вселити їх у спірну квартиру та стягнути з ОСОБА_1 на їх користь судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_4, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, зазначила, що в спірній квартирі відповідачі не проживають з 2004 року та не мали намір в неї вселитися, з цього часу квартирою не цікавляться, оплату комунальних послуг по квартирі здійснює тільки ОСОБА_1, відповідачі мають у власності інше житло, між собою сторони не спілкуються, між ними існує конфлікт, тому при задоволенні позову їх права не будуть порушені. На спростування доводів відповідачів про відсутність у них у власності іншого житла, окрім спірної квартири, заявила клопотання про витребування з Маріупольського бюро технічної інвентаризації відомостей про наявність у відповідачів у власності іншого житла та копію спадкової справи, відкритої після смерті матері відповідача ОСОБА_2, - ОСОБА_5 Також просила долучити до матеріалів справи оригінал квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року про внесення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 85350 гривень 00 коп., на депозитний рахунок ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області. В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за участю її представників адвоката ОСОБА_6 та (або) помічника адвоката ОСОБА_7 (а.с.118)

Відповідачка ОСОБА_3 в письмовій заяві проти задоволення основних позовних вимог заперечувала та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. (а.с.119)

Представник відповідачів ОСОБА_7, діючий на підставі довіреності виданої адвокатського бюро «Мироненко та партнери» (а.с.93,120) заперечував проти задоволення основного позову та просив задовольнити зустрічний позов його довірителів. Стверджував, що відповідачі у 2009 році намагалися вселитися в спірну квартиру, подавши відповідну заяву до суду, але в подальшому за їх заявою позов залишений без розгляду. Ключів від спірної квартири вони не мають, іншого житла у власності також не мають. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, встановлені наступні фактичні обставини.

2/3 частки спірної квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 25 вересня 2004 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. за реєстровим № 2-872, зареєстрованого в реєстрі права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації за № 4963584. (а.с.7-8)

По 1/6 частки вказаної квартири належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 15 квітня 2004 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Демко М.Л. реєстраційний № 2-192 та № 2-191 відповідно, зареєстрованих в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.72, 159-161)

Таким чином спірна квартира належить позивачу та відповідачам на підставі спільної часткової власності.

Згідно технічно паспорту на квартиру випливає, що спірна квартира складається з 3 кімнат жилою площею 17,9 кв.м., 9,93 кв.м та 11,87 кв.м., кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору та шафи. Загальна площа квартири складає 54,2 кв.м. житлова - 39,7 кв.м. (а.с.10-12)

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Пред'являючи позов позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачи з 2004 року не проявляла інтересу до спірної квартири і вона за власні кошти зробила ремонт цієї квартири, а також на те, що реальний поділ квартири є технічно неможливим.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися, як на вирішальну підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволенні їх зустрічного позову, відсутність у них іншого житла, окрім спірної квартири, не заперечуючи при цьому про існування між ними конфлікту.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною, і саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Досліджуючи питання істотності шкоди інтересам відповідачів у разі задоволення позову в даній справі суд виходить з наступного.

Як встановлено судом спірна квартира, з огляду на положення ст. 183 ЦК України є неподільною, між сторонами існує конфліктні відносини щодо спільного користування спірною квартирою, що сторонами не заперечувалась.

Відповідач ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федерації, має паспорт громадяни РФ, який виданий 26 травня 2015 року, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджено її заявою, яка посвідчена нотаріусом міста Москви 22 серпня 2017 року. (а.с.119)

В Україні ОСОБА_3 має на праві приватної власності 1/4 частку квартири, яка розташована по АДРЕСА_3, та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло за №30766 від 03.02.1995 року, що підтверджено інформацією наданою міським бюро технічної інвентаризації міста Маріуполь від 22 грудня 2017 року. (а.с.198)

Відповідач ОСОБА_2, на підставі цього ж свідоцтва про право власності на житло, є власницею 1/4 частки квартири за АДРЕСА_3. (а.с.198).

Згідно копії особового рахунку на вказану квартиру, вона складається з трьох кімнат, має загальну площу 61,91 кв.м., житлову 42,9 кв.м.; ОСОБА_2 зареєстрована в зазначеній квартирі з жовтня 1972 року по теперішній час; ОСОБА_3 була зареєстрована в даній квартирі з 1985 року по 12 вересня 2013 року. Відповідачі по справі між собою перебувають в родинних стосунках, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3 ( а.с.177)

Оглядом спадкової справи відкритою після смерті ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори 11 жовтня 2017 року. (а.с. 209-213).

Згідно інформації міського бюро технічної інвентаризації міста Маріуполь від 22 грудня 2017 року, ОСОБА_10 є власницею ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, тобто станом на день її смерті. (а.с.198).

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Вказане свідчить, що ОСОБА_2 не тільки набула, а і володіє та користується спадковим майном, а саме ? часткою квартири АДРЕСА_3, після смерті матері незалежно від визнання за нею права власності в порядку спадкування.

Таким чином, аналіз досліджених судом доказів, свідчить, що відповідач ОСОБА_2, окрім 1/6 частки у спірній квартирі, має у власності інше житло, а саме 3/4 частки квартири АДРЕСА_3, в якій зареєстрована та постійно проживає з 1972 року, а відповідач ОСОБА_3 має у власності ? частку цієї ж квартири, зареєстрована і проживає в Російській Федерації з травня 2015 року, є громадянкою іншої держави.

З огляду на досліджені докази, суд дійшов висновку, що частки відповідачів у спірній квартирі, які складають по 1/6 є незначними, враховуючи наявність у них у власності іншого житла.

Згідно звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна проведеного станом на час розгляду справи, а саме 12 вересня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Капітал-експерт», ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 256050, 00 грн., у тому числі ринкова вартість 1/6 частки складає - 42675,00 грн.

В ході розгляду справи в суді представником відповідачів клопотань про оцінку спірного майна не подавалося.

Позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області грошові кошти в сумі 85350,00 гривень, що підтверджено оригіналом квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року. (а.с.175).

З аналізу ч. 2 ст. 365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду.

Крім того, у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз'яснено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Підсумуючи наведене та враховуючи, що розподіл спірної квартири є неможливим, відповідач ОСОБА_3 є громадянинкою Російської Федерації та має там постійне місце проживання, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_11 забезпечені іншим житлом, не здійснюють витрат, пов'язаних з утриманням спірної квартири, між сторонами існуює конфліктні відносини, що унеможливлюють спільне володінні та користування нерухомим майном, позивач ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суму компенсації вартості 1/3 частки квартири, вартість якої встановлена суб'єктом оціночної діяльності та не оспорювалась відповідачами у спосіб передбачений законом при розгляді справи, суд дійшов висновку, що припинення права власності відповідачів на належні їм частки у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди їх інтересам та компенсується присудженням їм копенсаціїї вартості цих часток.

Таким чином, з огляду на досліджені в судовому засідані докази суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/6 частину спірної квартири та ОСОБА_11 на 1/6 частину спірної квартири зі стягненням на їх користь компенсації вартості цих часток, встановленою звітом про оцінку майна від 12 вересня 2017 року.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_11, про встановлення порядку користування спірною квартирою та вселення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення грошової компенсації вартості частки нерухомого майна, що знаходиться в спільній частковій власності та припинення права власності - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 42 675 (сорок дві тисячі шістсот сімдесят п'ять ) гривень 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області згідно квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості 1/6 частину квартири за АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 42 675 (сорок дві тисячі шістсот сімдесят п'ять ) гривень 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області згідно квитанції № 0. 0. 907498048.1 від 02.12.2017 року

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири за АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про встановлення порядку права користування квартирою та вселення - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована по АДРЕСА_4, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована по АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2.

Відповідач : ОСОБА_3, зареєстрована по АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_3.

Представник позивача: ОСОБА_12, місце перебування: АДРЕСА_5.

Представник відповідача: ОСОБА_6, місце перебування: АДРЕСА_6, тел. НОМЕР_4.

Представник відповідача: ОСОБА_7, місце перебування: АДРЕСА_6, тел. НОМЕР_4.

Повний текст судового рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя І. М. Міхєєва