Справа № 445/2183/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/3904/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Мікуш Ю.Р.

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар: Бохонко Е.Р.

З участю: представника Струтинської с/р - Рудик В.М., відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень сільської ради та визнання недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсними рішень сільської ради та визнання недійсними свідоцтва про право власності на земельні ділянки.

01.12.2016 р. позивач подала заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходів забезпечення позову та заборонити вчиняти будь-які дії ОСОБА_6 щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 заборонити вчинення будь- яких дій ОСОБА_7 щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, заборонити вчинення будь-яких дій ОСОБА_4 щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3, заборонити вчинення будь- яких дій ОСОБА_3 щодо земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4. В обгрунтування заяви зазначає, що між нею та вказаними особами виник спір стосовно права власності на земельні ділянки ( користування та розпорядження земельною ділянкою), а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу оскаржила позивач ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що суд не з'ясував обставин справи, не дав належну оцінку доводам, якими було обгрунтовано доцільність та необхідність вжиття заходів забезпечення позову і, як наслідок, безпідставно відмовив у задоволенні заяви. Вказує, що судом першої інстанції не вмотивовано своє процесуальне рішення, щодо відмови в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Зазначає, що предметом судового розгляду є вимоги позивача немайнового характеру щодо скасування рішень та визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки, тому вважає, що вид забезпечення позову, зазначений в заяві, є співмірним з заявленими вимогами, оскільки заборона вчинення будь-яких дій щодо спірних земельних ділянок є передумовою, направленою на можливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Відтак, на думку апелянта, заборона вчинення будь-яких дій щодо спірних земельних ділянок, належних на праві власності відповідачам, гарантує реальне виконання прийнятого за цим позовом позитивного рішення. Просить, скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року та постановити нову, якою заяву ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника Струтинської Сільської ради Рудика В.М., Відповідачів ОСОБА_3,ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом даного позову є скасування ряду рішень Струтинської сільської ради Золочівського району та визнання недійсними свідоцтв про право власності,які видані на їх підставі.

Звертаючись за заявою про забезпечення позову, позивач зазначила, що така необхідність є тому, що між нею та відповідачами виник спір стосовно права власності на земельні ділянки ( користування та розпорядження земельною ділянкою), а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив з того, що реальної загрози того що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду немає.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, оскільки такий відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом цих норм заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Звертаючись з заявою, позивач не зазначила, вчинення яких саме дій необхідно заборонити відповідачам, не надала суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Крім цього, площа земельної ділянки виділена позивачу є меншою за площу земельних ділянок, які належать відповідачам.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,383,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05.02.2018року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота