РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2018 року Справа № 655/446/17

Горностаївський районний суд Херсонської області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 30 серпня 2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит в розмірі 6023,67 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач ОСОБА_1 не виконує свої договірні зобов'язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - в сумі 3975,33 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 37003,94 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 3268,33 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 2212,38 грн., всього - 46959,98 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 46959,98 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив та пояснив, що 30 серпня 2006 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав йому кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних. Проте, при нарахуванні відсотків за користування кредитом позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" безпідставно в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки, внаслідок чого розрахунок заборгованості за кредитним договором проведений неправильно.

Відповідач не згоден з твердженням позивача про те, що Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку складають кредитний договір. Він не підписував кредитного договору, а лише підписав заяву про видачу кредиту. В установленому законом порядку кредитний договір між сторонами не укладався.

Відповідач заявляє про застосування позовної давності, так як вважає, що прострочена кредитна заборгованість утворилась з 2009 року, тому позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

На підставі викладеного, відповідач ОСОБА_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Відповідно до умов кредитного договору від 30 серпня 2006 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит в розмірі 6023,67 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки.

Суд критично оцінює пояснення відповідача ОСОБА_1 про те, що між ним та позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не укладався кредитний договір у письмовій формі, обов'язковість якої передбачена ст.1055 ЦК України, тому договір не створює юридичних наслідків.

Так, укладення договору між сторонами здійснено за принципом укладення договору приєднання, що передбачено ч.1 ст.634 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1, складається із заяви позичальника від 30 серпня 2006 року (л/с 9), Умов та правил надання банківських послуг (л/c 10-14), Правил користування платіжною карткою (л/с 14-15) та Тарифів банку по обслуговуванню кредитних карт "Універсальна".

Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом на заяві позичальника підтвердив, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також виразив свою згоду з тим, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином суд робить висновок, що кредитний договір між сторонами був укладений належним чином.

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" (л/с 60) вбачається, що за кредитним договором, укладеним між сторонами, 31 серпня 2006 року відповідачеві ОСОБА_1 була видана кредитна картка № НОМЕР_2, старт карткового рахунку відбувся 15 вересня 2006 року, строк дії кредитної картки - до квітня місяця 2016 року.

З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" (л/с 60) вбачається, що для позичальника ОСОБА_1 встановлювався розмір кредитного ліміту: 15 вересня 2006 року - в сумі 1000 грн., 17 грудня 2007 року - в сумі 4400 грн., 11 лютого 2009 року - в сумі 4000 грн., 18 серпня 2009 року - в сумі 6023,67 грн., 06 жовтня 2009 року - в сумі 4000 грн., 19 серпня 2015 року - в сумі 3980 грн.

З виписок по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 (л/с 50-59) вбачається, що останній отримував кредитні кошти, користувався ними та добровільно сплачував заборгованість за кредитним договором.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту видачі кредиту відповідачеві ОСОБА_1

Відповідно до п.2 Умов та правил надання банківських послуг - мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, які щомісячно підлягають сплаті протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в пам'ятці клієнта, виражений у відсотковому співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Мінімальний обов'язковий платіж являється обов'язковим для держателів платіжних карток, що здійснюють операції по кредитній схемі.

Відповідно до Тарифів банку - розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від суми заборгованості.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг - у випадку невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язаний за вимогою банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку.

Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною карткою - строк та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з визначеним мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-8) вбачається, що починаючи з 31 липня 2014 року відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитом в сумі 3975,33 грн.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що при нарахуванні відсотків за користування кредитом позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" безпідставно в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки.

Так, в заяві позичальника від 30 серпня 2006 року (л/с 9), яка підписана відповідачем та є складовою кредитного договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1, сторони визначили розмір базової відсоткової ставки на рівні 36 % із розрахунку 360 днів у році.

З розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-8) вбачається, що банк нараховував відповідачеві відсотки за користування кредитом за відсотковими ставками: з 15 вересня 2006 року - 36 % річних, з 01 січня 2013 року - 30 % річних, з 01 вересня 2014 року - 34,8 % річних, з 01 квітня 2015 року - 43,2 % річних.

Отже, протягом строку дії кредитного договору позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" змінював розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Разом з тим, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг - банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В редакції Цивільного кодексу України, яка була чинною на час укладення кредитного договору між сторонами (30 серпня 2006 року), не було спеціальних норм щодо зміни відсотків за користування кредитом. Так, на той час лише частиною 2 статті 1054 та частиною 1 статті 1048 ЦК України було визначено, що позикодавець (кредитодавець) має право на одержання від позичальника процентів від суми позики (кредиту), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З 09 січня 2009 року Цивільний кодекс України доповнено статтею 1056-1 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України р озмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч.3 ст.1056-1 ЦК України ф іксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно ч.4 ст.1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 категорично наполягав на тому, що йому нічого не було відомо про зміни позивачем відсоткової ставки за користування кредитом. При цьому, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміни відсоткової ставки та прийняв нові умови.

За таких обставин суд приходить до висновку, що односторонні зміни позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" відсоткової ставки за кредитним договором від 30 серпня 2006 року, укладеним між сторонами, є безпідставними, оскільки банк, вчиняючи такі дії, не дотримувався відповідної процедури та не переконався в належному повідомленні про це позичальника.

Для правильного вирішення даної цивільної справи суд здійснює новий розрахунок по нарахуванню відсотків за користування кредитом за період з 31 липня 2014 року (момент утворення простроченої заборгованості) по 31 травня 2017 року, виходячи з наданої позивачем інформації, зазначеної в банківському розрахунку заборгованості за договором: залишок заборгованості за тілом кредиту, який не змінювався за період, включений до нового розрахунку, в сумі 3975,33 грн. х відсоткова ставка 36 % із розрахунку 360 днів у році х 1036 календарних днів прострочення = 4118,44 грн.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 4118,44 грн. обґрунтованими, решту вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 32885,50 грн. - необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" застосував до боржника неустойку: пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 3268,33 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 2212,38 грн.

Відповідно до п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою - за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті.

Відповідно до Тарифів банку за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник сплачує пеню (комісію), розмір якої становить: (базова відсоткова ставка по договору / 30) + 1 % від суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. Комісія (пеня) нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам більше ніж на 5 днів та сумі простроченої заборгованості понад 50 грн.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача ОСОБА_1, як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2006 року.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року.

В судовому засіданні встановлено, що умовами кредитного договору, укладеного 30 серпня 2006 року між сторонами, повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником частинами.

Строк дії кредитного договору визначено сторонами як квітень місяць 2016 року, відповідно до строку дії кредитної картки НОМЕР_3 виданої відповідачеві ОСОБА_1 31 серпня 2006 року (л/с 60).

З розрахунку заборгованості за договором (л/с 4-8) вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась у відповідача ОСОБА_1 31 липня 2014 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись з позовом 10 липня 2017 року, не пропустив трирічний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення кредиту та відсотків за користування кредитом, але пропустив річний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення неустойки станом на 10 липня 2016 року.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" пропустив річний строк позовної давності стосовно вимог, пред'явлених щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань за період з 01 вересня 2014 року по 09 липня 2016 року в сумі 2168,33 грн.

Вимоги, пред'явлені щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань за період з 10 липня 2016 року по 31 травня 2017 року в сумі 1100 грн., підлягають задоволенню.

Вимоги позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн. підлягають задоволенню.

Вимоги позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення процентної складової штрафу підлягають задоволенню в сумі 459,69 грн., із розрахунку: 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (кредит в сумі 3975,33 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 4118,44 грн., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань в сумі 1100 грн., всього - 9193,77 грн.).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2006 року: кредит - в сумі 3975,33 грн., відсотки за користування кредитом - в сумі 4118,44 грн., пеню за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 1100 грн., штраф (фіксовану частину) - в сумі 500 грн., штраф (процентну складову) - в сумі 459,69 грн., всього - 10153,46 грн.

Суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2006 року: відсотки за користування кредитом - в сумі 32885,50 грн. (у зв'язку з необґрунтованістю), пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 2168,33 грн. (у зв'язку із спливом позовної давності), штраф (процентна складова) - в сумі 1752,69 грн. (у зв'язку з необґрунтованістю).

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 345,94 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ціна позову - 46959,98 грн., сума сплаченого судового збору - 1600 грн., сума задоволених позовних вимог - 10153,46 грн.).

Керуючись ст.ст.11, 256 - 267, 509 - 511, 524 - 528, 530, 533, 536, 546 - 552, 599, 610 - 612, 614, 624 - 629, 631, 634, 1046 - 1050, 1052, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Херсон та мешканця АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (, розрахунковий рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2006 року: кредит - в сумі 3975 грн. 33 коп., відсотки за користування кредитом - в сумі 4118 грн. 44 коп., пеню за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 1100 грн., штраф (фіксовану частину) - в сумі 500 грн., штраф (процентну складову) - в сумі 459 грн. 69 коп., всього - 10153 грн. 46 коп. (Десять тисяч сто п'ятдесят три гривні 46 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" () витрати по сплаті судового збору в сумі 345 грн. 94 коп. (Триста сорок п'ять гривень 94 копійки).

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2006 року: відсотки за користування кредитом - в сумі 32885 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - в сумі 2168 грн. 33 коп., штраф (процентна складова) - в сумі 1752 грн. 69 коп., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 1254 грн. 06 коп. - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Посунько Г.А.