РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

законних представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила про наступне:

- стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди, з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1390 грн. 00 коп.;

- стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди, з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову позивач вказала, що вона навчається у школі-колегіумі в м. Сєвєродонецьку. 20.09.2017 року приблизно о 14-30 годині на перерві ОСОБА_4 навмисне вдарив її по руці, в якій вона тримала телефон Apple iPhone 6s, який після удару ОСОБА_4 вилетів з її руки та впав, в результаті чого їй довелось міняти дисплейний модель у телефоні. Отже, своїми діями відповідач ОСОБА_4 спричинив позивачу матеріальну та моральну шкоду. Вартість відновлюваного ремонту телефону склала 1390,00 грн. Батько позивача на батьківських зборах звернувся до матері відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 з пропозицією розділити вартість відновлюваного ремонту, на що отримав відмову. 04.10.2017 року батько позивача звернувся до національної поліції з заявою про злочин, на підставі чого наразі триває розслідування з даного факту. Позивач вказує, що їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що її фактично було принижено перед класом, вона не могла користуватись мобільним телефоном, чула образи, які чує й дотепер. Також відповідач ОСОБА_4 не вибачився за свої дії. У звязку з тим, що відповідачі не бажають добровільно відшкодувати позивачу завдану шкоду, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та її законний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Додатково пояснили, що 22.09.2017 року у приміщенні школи в м. Сєвєродонецьку відповідач ОСОБА_7 вибив у позивача з рук телефон, внаслідок чого дисплей телефону зазнав пошкоджень. На батьківських зборах законний представник (батько) позивача ОСОБА_2 пропонував батькам ОСОБА_4 ОСОБА_7 розділити відшкодування збитків, завданих телефону, навпіл, але батьки ОСОБА_4 ОСОБА_7 відмовилися. Влітку 2017 року, до пошкодження телефону внаслідок дій відповідача, позивач вже розбивала дисплей телефону та замінювала його на новий. Позивач вважає, що діями відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 завдано шкоди її честі та гідності, а також вона зазнала моральних страждань внаслідок пошкодження її майна. Позивач отримала телефон в подарунок від батька. Позивач визнає, що вона дійсно декілька хвилин намагалася проводити відеозйомку ОСОБА_4 ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, які одночасно є законними представниками неповнолітнього ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказавши, що ОСОБА_7 не застосовував фізичну силу по відношенню до позивача, адже він виховується в дусі неможливості застосування фізичної сили до дівчат. Відповідач ОСОБА_7 також пояснив, що 22.09.2017 року він чергував на 2 поверсі школи в м. Сєвєродонецьку, коли до нього підійшла позивач та почала знімати його на телефон. Позивач принижувала його, не відходила від нього, хоча він неодноразово просив її не знімати його. Наприкінці, відповідач ОСОБА_7 взяв позивача за руку з телефоном та відхилив її, після чого телефон впав на підлогу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона протягом семи років працює прибиральницею в колегіумі (школі) в м. Сєвєродонецьку. В один із днів восени 2017 року в приміщенні школи на 2 поверсі під час перерви між уроками навпроти неї з класу вийшла ОСОБА_1, підійшла до ОСОБА_4 ОСОБА_7 та намагалася знімати його на телефон, тримаючи телефон в руці прямо перед обличчям ОСОБА_4 ОСОБА_7. При цьому, ОСОБА_7 весь час намагався ухилитися від телефону та казав ОСОБА_1, що його не треба знімати. Потім, ОСОБА_7 відхилив руку ОСОБА_1, в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона працює прибиральницею в колегіумі (школі) в м. Сєвєродонецьку. В один із днів восени 2017 року в приміщенні школи під час перерви між уроками навпроти неї з класу вийшла ОСОБА_1, підійшла до ОСОБА_4 ОСОБА_7 та намагалася знімати (фотографувати) його на телефон. При цьому, ОСОБА_7 протягом 3-4 хвилин казав ОСОБА_1, що його не треба знімати (фотографувати). Потім, ОСОБА_7 відхилив руку ОСОБА_1, в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, пояснив, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи його клас чергував, зокрема ОСОБА_7 чергував на 2 поверсі школи. Під час цього чергування ОСОБА_1 підійшла до ОСОБА_4 ОСОБА_7 та почала знімати його на телефон. При цьому, ОСОБА_7 протягом декількох хвилин казав ОСОБА_1, що його не треба знімати, він просив припинити зйомку. Потім, ОСОБА_7 відхилив руку ОСОБА_1, в якій вона тримала телефон, після чого ОСОБА_1 впустила телефон і він впав на підлогу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснила, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи на 2 поверсі під час чергування ОСОБА_1 підійшла до ОСОБА_4 ОСОБА_7 та почала знімати його на телефон. Протягом 5-6 хвилин ОСОБА_7 ухилявся від зйомки та казав, щоб ОСОБА_1 уходила. Потім, ОСОБА_7 відхилив руку ОСОБА_1, в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, пояснила, що в один із днів в 2017 році в приміщенні школи на 2 поверсі вона та ОСОБА_1 йшли та знімали на телефони все підряд. В кадр телефону ОСОБА_1 потрапив ОСОБА_7, після чого у нього із Поляною почалася суперечка. Близько 10 хвилин поспіль ОСОБА_1 продовжувала знімати ОСОБА_4 ОСОБА_7, після чого ОСОБА_7 вибив телефон з рук ОСОБА_1 (відхилив її руку). До цього, на 6 уроці, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 знімали на телефон один одного.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, пояснила, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи після 6 уроку вона виходила з їдальні, коли побачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_7 сваряться. Зокрема, ОСОБА_7 казав ОСОБА_1 відчепитися від нього, а ОСОБА_1 продовжувала знімати його на телефон, що тривало близько 2 хвилин. Потім, ОСОБА_7 вдарив по руці ОСОБА_1, в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оглянувши надані позивачем відеозаписи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З експрес-накладної ТОВ «Нова пошта» № 9666 від 03.05.2017 року вбачається, що 05.05.2017 року ОСОБА_2 у відділенні № 4 ТОВ «Нова пошта» було отримано від ОСОБА_14 мобільні телефони у кількості 2 штуки, імеі 54609 та імеі 00581. Оголошена вартість телефонів вказана у сумі 26600 грн. 00 коп.

Згідно із службовим чеком ТОВ «Пост Фінанс», складеного 05.05.2017 року, ОСОБА_2 05 травня 2017 року був здійснений грошовий переказ в сумі 26600 грн. 00 коп. на імя ОСОБА_14.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що один із двох вищевказаних телефонів з номером імеі 54609 він подарував своїй дочці ОСОБА_1. Вказана обставина не заперечувалася іншими учасниками судового розгляду. В даному випадку, укладення договору дарування в усній формі, на думку суду, не суперечить ч. 1, 4 ст. 719 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

З копії акту надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року вбачається, що представником виконавця «ЭплМания» були надані послуги з ремонту пристрою iPhone 6s (А1633), серійний номер 54609, у звязку з несправністю дисплейного модуля. Відновлення дисплейного модуля iрhone 6s було оцінено на суму 1390 грн., проте загальна вартість послуг склала: 0 грн. (нуль гривень нуль копійок). В якості замовника послуги вказаний ОСОБА_15.

Із змісту показань сторін та свідків, а також із змісту наданого позивачем відеозапису вбачається, що 22.09.2017 року на 2 поверсі школи (колегіуму) в м. Сєвєродонецьку, в якій навчаються позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4, до ОСОБА_4 підійшла позивач ОСОБА_1 та почала проводити відеозйомку ОСОБА_4 за допомогою мобільного телефону. ОСОБА_4 неодноразово (щонайменше протягом 2 хвилин, а за показаннями деяких свідків до 10 хвилин) просив позивача не знімати його, ухилявся від обєктиву камери мобільного телефону, проте позивач продовжувала проводити відеозйомку ОСОБА_4 за допомогою мобільного телефону. Наприкінці, відповідач ОСОБА_7 взяв позивача за руку з телефоном та відхилив її (руку), після чого телефон впав на підлогу.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, зокрема, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Із змісту статей 76-81 ЦПК України вбачається, що розмір збитків має бути доведений позивачем шляхом надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують не тільки сам факт існування збитків, а й факт існування збитків саме у певній обґрунтовано визначеній сумі.

Згідно із ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Єдиним доказом, який було надано позивачем до суду на підтвердження розміру завданих їй збитків є акт надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року.

Проте, із вищевказаного акту вбачається, що по-перше він складений та підписаний від імені невідомого «представника виконавця «ЭплМания». Юридичної особи із назвою «ЭплМания» (або «ЄплМания», «ЄплМанія», «ЕплМания», «ЕплМанія», «ЭплМанія») немає в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в акті не вказано прізвище та ініціали представника виконавця, акт не скріплений печаткою будь-якої юридичної особи.

По-друге, замовником в акті вказаний ОСОБА_15, який не є позивачем по цій справі. Позивач не надала жодних доказів того, що саме вона сплатила на користь виконавця послуг суму в розмірі 1390 грн. 00 коп. для відшкодування завданих їй збитків.

По-третє, загальна вартість послуг у вищевказаному акті вказана в сумі 0 грн. (нуль гривень нуль копійок). Тобто, з акту неможливо достовірно встановити яка саме загальна вартість послуг була сплачена за відновлення дисплейного модуля.

По-четверте, в акті вказано, що «при діагностиці пристрою було виявлено, що заміни скла може не вийти у звязку із тим, що сам модуль не є оригінальним, зі слів клієнта намагаємося зрізати скло, якщо не виходить замінюємо дисплей». Тобто, з акту неможливо встановити чи було замінено весь дисплейний модуль телефону, або ж було замінено лише скло телефону чи захисне скло телефону.

Отже, акт надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року не є достовірним та достатнім доказом завдання позивачу збитків саме на суму 1390 грн. 00 коп. Судом було розяснено позивачу та її законному представнику всі їх процесуальні права та обовязки, в тому числі право на заявлення клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1390 грн. 00 коп. слід відмовити.

Стосовно вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із абзацом 2 пункту 5 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Із змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що позивачу, на її думку, завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження належного їй телефону та внаслідок приниження її перед класом, тобто внаслідок приниження її честі та гідності.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

На підставі вищенаведених доказів судом встановлено, що падіння мобільного телефону позивача ОСОБА_1 сталося внаслідок відхиляння відповідачем ОСОБА_4 її руки, в якій позивач тримала мобільний телефон. При цьому, цій події передувала тривала (за показаннями різних свідків від 2 до 10 хвилин) відеозйомка або намагання відеозйомки відповідача ОСОБА_4 позивачем за допомогою мобільного телефону, хоча відповідач ОСОБА_4 заперечував проти відеозйомки. Факт тривалої та цілеспрямованої відеозйомки відповідача позивачем за допомогою мобільного телефону проти волі відповідача ОСОБА_4 підтверджується показаннями всіх свідків, тобто як тих, що були викликані за клопотанням відповідачів, так і тих, що були викликані за клопотанням позивача та її законного представника.

Із урахуванням викладеного, на думку суду, в даному випадку мало місце порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 307 ЦК України, що призвело до порушення права відповідача ОСОБА_4 на проведення відеозйомки його обличчя тільки за його згодою. Враховуючи відсутність доказів будь-яких істотних моральних страждань позивача, відсутність доведеного розміру матеріальної шкоди, загальний характер спірних правовідносин, порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 307 ЦК України, а також виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України) суд вважає за необхідне відмовити у захисті цивільного права позивача на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що в задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачі не заявили про наявність у них будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01 лютого 2018 року.

Суддя Д.Б. Баронін