Справа № 127/320/18
Провадження № 2/127/80/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Вступна та резолютивна частини)

01.03.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач повідомила, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Зважаючи на те, що відповідач після фактичного припинення між ними шлюбних відносин ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, а тому позивач була змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.03.2009 року по справі № 2-1843/09 позовні вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.02.2009 року.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день дана сума стягуваних аліментів є надзвичайно малою та недостатньою аби задовольнити елементарні потреби дитини для її прожиткового мінімуму, даних коштів навіть недостатньо для елементарних матеріальних потреб як то належного харчування та одягу, розвиток дитини (відвідування різних гуртків та інші витрати).

У звязку з вищенаведеним просила збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, а саме: щомісячно стягувати аліменти з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав частково, надавши суду заперечення та просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до 23.07.2018 року (дня досягнення 3-х років його меншою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3), а з 24.07.2018 року стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Також просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 20.11.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 054148 від 20.11.2009 року, відповідний актовий запис № 1262.

Від даного шлюбу у сторін 22.09.2003 року народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії І-АМ № 339131 від 13.05.2016 року, відповідний актовий запис 2677.

11.03.2009 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення (цивільна справа № 2-1843/09), згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн., до досягнення дитиною аліментів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2016 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про судові втирати.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-АМ № 009307 від 20.05.2016 року ОСОБА_7 20.05.2016 року змінила імя. Прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_1.

Суд, ухвалюючи дане рішення та визначаючи розмір аліментів, враховував матеріальний стан платника аліментів та матіері і дитини.

Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання.

Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК Укрїни, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також статтю 183 СК України доповнено частиною пятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто суд приходить до висновку до часткове задоволення позову.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не обгрунтовано стягнення алміентів в розмірі 1/8, оскільки не надано доказів щодо стягнення аліментів на утримання дружини.

Судом враховані всі обставини, визначені ст. 182 СК України. Доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано, а в подальшому відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповдіною виомгою щодо зменшення розміру аліментів тощо.

Що стосується періоду, з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі, суд враховує, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи викладене аліменти в розмір 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача підлягають стягненню з дня набрання даного рішення законної сили.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Адвокат ОСОБА_5 який в свою чергу є представником ОСОБА_1, в судовому засіданні просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_1 Відповідно до розрахункової квитанції серії АКАА № 405529, за виконану роботу замовник перераховав виконавцю 2200,00 грн.

Також ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн., згідно договору квитанції від 08.02.2018 року, виданою адвокатом ОСОБА_8

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).

Суд, виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, тривалий час розгляду, вважає, що позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано зазначений затрачений час на надання цих послуг і їх об'єм, а тому визначена представником позивача сума витрат на правову допомогу є дещо завищеною.

Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, а також те, що ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. суд приходить до висновку до часткового задоволення про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 грн.

Згідно з ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, оскільки позивач при зверненні до суду судового збору не сплачувала, так як звільнена від його сплати, з відповідача слід стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7, 180- 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12,81,141,89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, а саме: щомісячно стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт АТ № 148788, виданий 1-м МВ у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області 25.05.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, НОМЕР_3, виданий Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області 28.12.2012 року.

Суддя