№ 468/197/18-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

14.02.2018 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України.

- відповідно до вимог п.5 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок №2А по вулиці Миру в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, посилаючись на те, що даний будинок було побудовано без дозвільних документів, тобто є самочинним будівництвом. При зверненні до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області по питанню прийняття в експлуатацію самовільно збудованого будинку, останнім було роз'яснено з приводу втрати чинності нормативного акту, яким передбачалась можливість спрощеного введення в експлуатацію такого будинку та можливості прийняття в експлуатацію самочинного збудованого об'єкту у випадку визнання права власності на нього за рішенням суду.

Позивач обґрунтовуючи свої посилається на положення ст. 376 ЦК України.

Зі змісту Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1328цс15 вбачається, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

Разом з тим, позовна заява не містить викладу обставин (з зазначенням відповідних доказів) стосовно наявності (або ж відсутності) в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Із змісту позову слідує, що під час проведення будівельних робіт позивачем було дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, посилаючись на Звіт №139-03-11-2017.

В свою чергу позовна позовна заява не містить викладу обставин (з зазначенням відповідних доказів) з приводу дотримання позивачем під час будівельних робіт санітарних, екологічних та інших (зокрема, пожежних) норм (враховуючи, що висновок вищевказаного Звіту вказаних обставин не відображає).

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 " Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) " роз'яснено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Із змісту позову слідує, що позивачем мало місце звернення до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області по питанню прийняття в експлуатацію вищевказаного самовільно збудованого будинку. Проте, позовна заява не містить викладу обставин з приводу прийняття (або ж не прийняття) вищевказаним органом рішення про відмову у прийнятті в експлуатацію даного будинку.

Крім того, позовна заява не містить викладу обставин з приводу участі у даних правовідносинах (в якості відповідача) виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, зокрема, яким саме чином рішеннями, діями чи бездіяльністю даного органу були порушення права позивача.

- відповідно до вимог п. 10 ч.3 вказаної статті ЦПК України, позовна заява повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч зазначеному позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Із викладеного слід, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на самочинне будівництво - залишити без руху.

Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків але не пізніше десяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ