Справа № 559/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Ходак С.К.,

секретаря судового засідання Федчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Сатиївська сільська рада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини,-

встановив:

До Дубенського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем звернувся ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба - ОСОБА_2, яка на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1268 ЦК України в спадщину вступив своєчасно шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця (що стверджується довідкою виданою Сатиївською сільською радою Дубенського району Рівненської області від 26.12.2017 року за № 03-15/1479.

До маси спадкового майна ввійшла земельна ділянка 2,80 га умовних кадастрових гектарів згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, яка розташована на території Сатиївської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 22 жовтня 1998 року за реєстраційним № 145 в Сатиївській сільській раді Дубенського району Рівненської області склала заповіт на все майно де б воно не було і з чого не складалось на користь заявника.

При зверненні в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом на підставі ст. 1270 ЦК України, було відмовлено з причин того, що в паспорті громадянина України відсутня відмітка про реєстрацію на день смерті баби в будинку в якому вона була зареєстрована по АДРЕСА_1 і було запропоновано звернутись до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - ОСОБА_2

Метою встановлення факту спільного проживання є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За таких обставин, та в зв'язку з цим просить встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1.

В судове засідання заявник не з'явився, згідно тексту позовної заяви, просить слухати справу у його відсутність.

Представник Сатиївської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність їх представника, проти заяви не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, і не оспорюється сторонами наступні обставини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.05.2006 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Млинів Рівненської області, актовий запис №40 (а.с.3).

Заявник, ОСОБА_1, є онуком померлої ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та витягом № (а.с.4-5).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 22 жовтня 1998 року за реєстраційним № 145 в Сатиївській сільській раді Дубенського району Рівненської області склала заповіт, згідно якого, все своє майно де б воно не було і з чого не складалось заповіла своєму онукові ОСОБА_1(а.с.6).

Згідно довідки Сатиївської сільської ради №03-15/1479 від 26.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 проживав разом із померлою ОСОБА_2 без реєстрації, доглянув ї до дня смерті та похоронив за власні кошти. Спадщину своєчасно прийняв, шляхом фактичного володіння та користування майном померлої (а.с.8).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином статею1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов'язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз'яснень викладених у п.п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із своєю бабусею, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

На підставі ст. 315 ЦПК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 57, 265 ЦПК України суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Сатиївська сільська рада Дубенського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 із спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 березня 2018 року.

Суддя: