Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/15983/17

провадження № 2/521/884/18

05 лютого 2018 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Лефтеровій О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 20.06.2012 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 38 750,00 гривень, з остаточним терміном повернення до 20.07.2012 року.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 08.12.2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.06.2012 року у розмірі 26750,00 гривень; 1523,65 гривень в рахунок відшкодування трьох процентів річних від простроченої суми; 2915,39 гривень в рахунок відшкодування інфляційних нарахувань, а всього 31 189 гривень 04 копійки.

Оскільки рішення суду відповідачем не виконано, він вимушений звернутись з до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 20.06.2012 року за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 38 750,00 гривень, з остаточним терміном повернення до 20.07.2012 року.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 08.12.2014 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20.06.2012 року у розмірі 26750,00 гривень; 1523,65 гривень в рахунок відшкодування трьох процентів річних від простроченої суми; 2915,39 гривень в рахунок відшкодування інфляційних нарахувань, а всього 31 189 гривень 04 копійки.

Рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 від 08.12.2014 року ОСОБА_3 не виконано, сума боргу не сплачена.

Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-157цс16, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20.06.2012 року за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року, яка згідно наданого розрахунку складає: 2411,90 гривень в рахунок відшкодування трьох процентів річних від простроченої суми; 23 273,86 гривень в рахунок відшкодування інфляційних нарахувань, а всього 25 686 гривень 76 копійок.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 20.06.2012 року за період з 01.10.2014 року по 30.09.2017 року, яка складає: 2411,90 гривень в рахунок відшкодування трьох процентів річних від простроченої суми; 23 273,86 гривень в рахунок відшкодування інфляційних нарахувань, а всього 25 686 гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) до спеціального фонду державного бюджету судовий збір в сумі 640,00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

05.02.18