Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «РОСАВА» про скасування наказу притягнення до дисциплінарної відповідальності та розпорядження про відміну надбавки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він з 09.12.2008 року працює на посаді електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв Приватного акціонерного товариства «Росава» по даний час, наказом по підприємству від 11.10.2017 року № 72-аг його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обовязків, яке полягає у порушенні робочої інструкції №6 «Електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «Росава», та розпорядженням від 27.10.2017 року №91 в звязку із притягненням до дисциплінарної відповідальності, йому відмінена надбавка до тарифної ставки за професійну майстерність з 01.10.2017 року. Вказані наказ та розпорядження позивач вважає незаконними, оскільки підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни - порушення п.п. 4.6 та 4.7 вказаної інструкції, а саме залишення робочого місця. Оскільки робочим місцем позивача є територія дільниці подачі енергоносіїв, яке в той день він не покидав, завдання робочого дня виконав повністю і без будь-яких зауважень з боку керівника, позивач просить суд визнати незаконними та скасувати наказ ПрАТ «Росава» від 11.10.2017 року № 72-аг «Про притягнення до відповідальності електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ» і розпорядження ПрАТ «Росава» від 27.10.2017 року №91 «Про відміну встановленої надбавки за професійну майстерність електрогазозварювальнику дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ ОСОБА_1Я.», а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задоволити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували та пояснили, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало неналежне виконання ним робочої інструкції №06 «Електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА», а саме: п. 4.6 «Порушення трудової дисципліни» та п. 4.7 «Недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку». Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, враховуючи правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності законним є також наказ від 27.10.2017 року № 91 «Про відміну встановленої надбавки за професійну майстерність електрогазовзварювальнику дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ ОСОБА_1Я.».

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, по справі встановлено, що позивач наказом від 09.12.2008 року №004616 по ЗАТ «Росава» був прийнятий на роботу на дільницю подачі енергоносіїв виробництва великогабаритних шин електрогазозварювальником по шостому розряду, де працює по даний час.

На підставі наказу №446 від 04.05.2011 року Закрите акціонерне товариство «Росава» перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Росава».

Дані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються копіями трудової книжки позивача, заявою останнього про прийняття на роботу від 18.11.2008 року, наказу про прийом на роботу від 09.12.2008 року №4616к, особової картки позивача за №1241 форми П2 /а.с. 76-86/

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу ПрАТ «РОСАВА» від 11.10.2017 року за № 72-аг «Про притягнення до відповідальності електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ» позивачу ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення робочої інструкції №06 «Електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА», а саме: п. 4.6 «Порушення трудової дисципліни» та п. 4.7 «Недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку», що слідує з копії даного наказу /а.с.7/.

Як вбачається зі змісту наказу, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали акт від 06.10.2017 року та пояснювальна записка механіка дільниці ОСОБА_4 /а.с. 7, 35/.

В судовому засіданні встановлено, та підтверджується поясненнями сторін, що позивач при прийнятті на роботу був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку та Робочою інструкцією №06 «Електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА» (на далі Робоча інструкція). Згідно якою він був зобовязаний під час знаходження на робочому місці та на території підприємства протягом робочого часу підпорядковуватись даним правилам та керуватись інструкцією, що слідує з копії листа про ознайомлення з робочою інструкцією електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА» /а.с. 24/.

Згідно п. 1.6 Робочої інструкції електрогазозварювальник при виконанні робіт керується: виробничим завданням, правилами та методами безпечної роботи, інструкціями з охорони праці, пожежної і техногенної безпеки, а також цією інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку. /а.с.11/

Згідно запису №29 від 07.09.2017 року Журналу видачі завдань позивачу було видано завдання: роботи згідно наряду, розпорядження, переліку №48 капітальний ремонт насосу 15-1, технічне обслуговування насосів 6-3, 41-1, 19-2, зварювальні роботи на енергоустановках. /а.с. 25-28/

Відповідно до п.п 1.1, 3.2 Положення про дільницю подачі енергоносіїв ВВГШ ПрАТ «РОСАВА», затверджених головою правління-генеральним директором ПрАТ «РОСАВА» 11.07.2016 року, дільниця подачі енергоносіїв є самостійним структурним підрозділом і знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні енергетика виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА». В склад дільниці подачі енергоносіїв входять наступні енергетичні обєкти: насосна станція з підземними магістралями трубопроводами хімочищеної та промислової води, ГПВ /а.с. 88/

Згідно схеми руху транспорту дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА» енергоустановки, насоси 15-1, 6-3, 41-1, 19-2 знаходяться на території цеху вулканізації підприємства.

Позивач звернувся до суду з даним позовом обгрунтовучи свої позовні вимоги тим, що оскаржувані наказ та розпорядження є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним трудової дисципліни, а саме: порушення п.п. 4.6 та 4.7 вказаної інструкції, тобто залишення робочого місця. Оскільки його робочим місцем крім території дільниці подачі енергоносіїв, яке в той день він не покидав, є територія підприємства, завдання робочого дня виконав повністю і без будь-яких зауважень з боку керівника, вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності безпідставним, а оскаржувані наказ та розпорядження незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Під порушенням трудової дисципліни слідує розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, догана є заходом дисциплінарного стягнення за вчинений працівником дисциплінарний проступок (порушення трудової дисципліни чи правил внутрішнього трудового розпорядку).

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Згідно ст. 148 цього Кодексу - дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пiзнiше одного мiсяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звiльнення працiвника вiд роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатнiстю або перебування його у вiдпустцi.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пiзнiше шести мiсяцiв з дня вчинення проступку.

Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Хоча в чинному законодавстві відсутнє легальне визначення дисциплінарного проступку (на противагу від злочину та адміністративного проступку), в теорії трудового права дисциплінарний проступок визначається як винне протиправне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків.

А тому вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілковито необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно положень ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством

У відповідності до п.п. 1, 22 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно п.1 методичних рекомендацій щодо визначення робочих місць схвалених протоколом Міністерства праці України від 21.06.1995 року №4 робоче місце працівника характеризується наявністю закріпленої зони, технічних засобів (основних виробничих і невиробничих фондів, інструменту, приладів, інвентарю) або їх сукупності, необхідної для виробництва продукції, надання послуг, виконання робіт або установчих функцій.

Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв'язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце прикладання робочої сили працівників.

Відповідно до Методичних рекомендацій № 4, робоче місце працівника характеризується наявністю:

? закріпленої зони;

? технічних засобів (основних виробничих і невиробничих фондів, інструменту, приладів, інвентарю) або їх сукупності, необхідної для виробництва продукції, надання послуг, виконання робіт або установчих функцій.

Іншими словами можна також сказати, що робоче місце працівника ? це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів.

Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозвязку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) на:

? підприємстві;

? вдома, з використанням відповідних технічних засобів або без їх використання.

Згідно Наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.01.2012 року №67 «Про затвердження Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників» робоче місце - місце постійного або тимчасового перебування працівника під час його трудової діяльності.

Згідно п.4.2.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПРАТ «РОСАВА» затверджених трудовим колективом, протокол №19 від 21.04.2011 року, адміністрація має право закріпити за працівником робоче місце. /а.с. 101/

Отже, враховуючи викладене, робочим місцем позивача слід вважати місце його постійного або тимчасового перебування під час його трудової діяльності, тобто в даному випадку це територія дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ, а тому твердження позивача, що його робочим місцем є вся територія підприємства ПРАТ «РОСАВА» суд до уваги не приймає.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, позивача ОСОБА_1 пригнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання ним робочої інструкції, що полягало в залишенні ним свого робочого місця, а саме дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ. Так, в ході розслідування, проведеного відділом внутрішнього аудиту та безпеки ПрАТ «РОСАВА» від 04.10.2017 року встановлено, що позивач самовільно, без письмового попередження керівництва покинув своє робоче місце - дільницю подачі енергоносіїв ВВГШ. На пропозицію надати письмові пояснення з цього приводу останній відмовився. Крім пояснень представника відповідача, дані обставини підтверджуються копіями акту від 06.10.2017 року про відмову позивача надати письмові пояснення та службової записки №38-229 від 04.10.2017 року. /а.с. 29-30, 35/

Крім того, дані обставини ствердив в судовому засіданні і сам позивач, який зазначив, що 07.09.2017 року близько 12 годин дня, він самовільно, без попередження керівництва, залишив своє місце роботи дільницю подачі енергоносіїв в цеху вулканізації, і на електрокарі (електроплощадці) під керуванням водія ОСОБА_5, їздив в складальний цех, де взяв у сварщика ОСОБА_6 буру для пекоя, що застосовується для зварювання тормозних систем, хоча завдання на зварювання тормозних систем в той день він не отримував, і в його трудові обовязки не входить виконання таких ремонтних робіт.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює на ПрАТ «РОСАВА» на посаді начальника дільниці подачі енергоносіїв і є безпосереднім керівником позивача. 04.10.2017 року з повідомлення працівників служби безпеки, йому стало відомо про те, що 07.09.2017 року позивач залишив своє місце роботи та вчинив дії спрямовані на вивіз з території підприємства товарно-матеріальних цінностей. В звязку із чим, він запропонував позивачу надати письмові пояснення, на що той відмовився, про що було складено акт від 06.10.2017 року. Згідно плану завдання 07.09.2017 року позивач ОСОБА_1 повинен був виконувати роботи по ремонту насосу 15-1 дільниці подачі енергоносіїв, будь-яких завдань повязаних із проведенням ремонтних робіт автомобільних тормозних систем він не отримував.

Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями сторін та показами свідка ОСОБА_7, 07.09.2017 року позивач в супереч поставленому йому плану завдання на виконання робіт, самовільно, без виробничої необхідності, залишив своє місце роботи, за що наказом голови правління генерального директора ОСОБА_8 ПрАТ «Росава» від 11.10.2017 року № 72-аг «Про притягнення до відповідальності електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ» його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Відсутність письмових пояснень позивача з приводу вчиненого ним дисциплінарного проступку не може бути підставою для скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, з огляду на відмову останнього від надання таких пояснень та визнання ним факту його вчинення.

Аналогічна правова позиція була зазначена ВСУ у справі № 6-2801цс15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі зясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивача було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання ним робочої інструкції №06 «Електрогазозварювальника дільниці подачі енергоносіїв виробництва ВГШ ПрАТ «РОСАВА», а саме: п. 4.6 «Порушення трудової дисципліни» та п. 4.7 «Недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку», а отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування розпорядження ПрАТ «Росава» від 27.10.2017 року №91 «Про відміну встановленої надбавки за професійну майстерність електрогазозварювальнику дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ ОСОБА_1Я.», то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Порядок встановлення та відміни надбавки за професійну майстерність працівникам ПРАТ «РОСАВА» здійснюється в порядку визначеному «Положенням про порядок встановлення надбавки до тарифних ставок кваліфікованим робітникам за високу професійну майстерність на ПрАТ «РОСАВА», затверджених 13.11.2015 року. /а.с. 36-38/

Розділом V вказаного положення визначено, що надбавка за професійну майстерність може бути відмінена повністю або на визначений період зокрема за порушення виробничої інструкції та трудової дисципліни. Питання про відміну надбавки за професійну майстерність повністю або на визначений період вирішує керівник підрозділу. Відміна надбавки за професійну майстерність повністю оформлюється розпорядженням по підприємству, яке готує керівник підрозділу, з зазначенням конкретних причин. /а.с. 38/

Згідно ч.3 ст. 151 КЗпП України, протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Отже, враховуючи, що позивача було правомірно притягнено до дисциплінарної відповідальності наказом від 11.10.2017 року № 72-аг за порушення трудової дисципліни, суд вважає за необхідне в задоволенні вимог щодо скасування розпорядження ПрАТ «Росава» від 27.10.2017 року №91 «Про відміну встановленої надбавки за професійну майстерність електрогазозварювальнику дільниці подачі енергоносіїв ВВГШ ОСОБА_1Я.» відмовити.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні свої позовні вимоги, а тому позов до задоволення не підлягає в повному обсязі.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 17, 97, 139, 147, 148, 151 КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законно сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_9