Провадження № 2/219/260/2018
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

13 лютого 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

до відповідача - ОСОБА_2,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації та служба у справах дітей Соледарської міської ради,

про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною,

встановив:

27 вересня 2017 року до Артемівського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною, посилаючись при цьому на те, що ОСОБА_3 є її донькою. ОСОБА_2 був її співмешканцем. У період з 2012 року по 2014 рік вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і в цей період в них народилась дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який доводиться позивачці онучком. З самого народження вона опікується онучком та займається його вихованням. У жовтні 2014 року ОСОБА_2 посадили в тюрму за скоєння злочину. ІНФОРМАЦІЯ_1 донька, позивачка, мати дитини, ОСОБА_3 померла. Дитина залишилась без батьків. Відповідач ОСОБА_2 повністю усунувся від виховання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 року звільнився з місць позбавлення волі та просто зник у невідомому напрямку. Наразі його місце проживання та перебування невідоме. Дитина проживає у позивачки та повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. У зв'язку з зазначеним просить встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, призначивши її опікуном.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Представник третьої особи - служба у справах дітей орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації, у судове засідання не з'явилась, заявою від 15 листопада 2017 року просила розгляд вищезазначеної справи проводити за її відсутності та про те, що повний функціонал щодо соціального захисту дітей, службою у справах дітей Артемівської районної райдержадміністрації передано до служби у справах дітей Соледарської міської ради для подальшого здійснення діяльності в частині соціального захисту дітей на відповідній території.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Соледарської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, та про те що підтримує висновок органу опіки та піклування Соледарської міської ради від 26 січня 2018 року №6 про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відношенні до його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.Позов просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представників сторін.

Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 убачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною: ОСОБА_2 та ОСОБА_3(а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.9).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20 квітня 2015 року №124, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду донецької області від 22 грудня 2015 року по справі №219/5526/15-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього підопічного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-12).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку у диспансерах не перебуває та за медичною допомогою не звертався, на психоневрологічному обліку не перебуває, раніше судимий (а.с.31-33, 37).

З інформації Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області убачається, що ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий. ІНФОРМАЦІЯ_1 року був звільнений відповідно до ухвали Селидівського міського суду умовно - достроково(а.с.35-36).

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Бахмутської міської ради від 03 листопада 2017 року №01/11-781 про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_4.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд також приймає до уваги те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

У судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її виховання (а.с.10-21).

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Під час судового розгляду було встановлено обставини, що ОСОБА_1 розпорядженням голови районної державної адміністрації від 20 квітня 2015 року №124, вже призначена опікуном малолітнього ОСОБА_4 і є нею на даний час, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 12, 13, 76, 141, 263, 264, 265, 272, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації та служба у справах дітей Соледарської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2(ІПН - НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 640 грн.

У частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації та служба у справах дітей Соледарської міської ради про призначення опікуном - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська