АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2105/18 Справа № 179/1335/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальчук Т. А. Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії П-ДП № 130657 від 13 вересня 2002 року вона є власницею земельної ділянки площею 4,770 га, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 2330 від 24.11.2005 року, вона передала свою земельну ділянку в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс - Агро» строком на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев'ять днів.

Додатковою угодою від 16.08.2010 року було внесено зміни до вищезазначеного договору та подовжено термін дії договору оренди до 31 грудня 2021 року.

Однак Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс - Агро» належним чином не виконувало свої обов'язки щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014 році. Так у грудні 2014 року вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу отримання орендної плати по договору оренди за 2014 рік, однак отримала її лише в березні 2015 року.

Крім того, відповідачем жодного разу на протязі 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 років не було виконано вимоги п.2.2.Договору щодопроводення безкоштовної поставки 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранки та культивації присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га.

Зазначені обставини є істотними порушеннями умов договору, тому позивач просила суд розірвати укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Магдалинівському державному земельному кадастровому центрі за № від 24.11.2005 рокута зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку.

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії П-ДП № 130657 від 13 вересня 2002 року позивач є власницею земельної ділянки площею 4,770 га, яка розташована на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки № 2330 від 24.11.2005 року, згідно якого позивач передала свою земельну ділянку в оренду відповідачеві строком на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев'ять днів (а. с. 6-7).

Згідно абзацу 1 п. 2.2 договору, за користування земельною ділянкою Орендар нараховує щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02.02.2002 р. № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами, що становить 1 085,50 грн.

Додатковою угодою від 16.08.2010 року до договору № 2330 від 24.11.2005 року було внесено зміни абзацу 1 п. 2.2. договору та викладено в наступній редакції: за користування земельною ділянкою Орендар нараховує щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 2 відсотки від грошової оцінки землі, що становить 1 498,00 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га, в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої заяви Орендодавцем (а. с. 8).

Абзацом 4 п. 2.2 договору визначено, що Орендар гарантує продаж орендодавцю зерна різного до 1 тони та іншої сільськогосподарської продукції по цінам реалізації на момент видачі і надавати послуги (оранка, культивація, завезення соломи, ритуальні послуги і інше).

Відповідно до абзацу 5 п. 2.2 договору оренди землі, орендна плата вноситься до 30 грудня кожного календарного року.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Судом встановлено, що позивач отримала орендну плату за 2014 рік у березні 2015 року, тому відсутнє систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки відповідачем, так як орендна плата за попередні роки та в подальшому відповідачем їй сплачена в повному обсязі. Крім того, з заявами про завезення соломи, безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки позивач до орендаря не зверталась, тому відповідальність за невиконання зазначених обов'язків на відповідача покладена бути не може.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 203, 213, 651, 654 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Земельним Кодексом України,ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що вона не зобов'язана звертатись до орендаря з заявами для отримання послуг, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за умовами додаткової угоди до спірного договору оренди земельної ділянки безкоштовне завезення соломи, здійснення оранки та культивації присадибної ділянки здійснюється на підставі поданої орендодавцем заяви (а.с.8). Доказів подання орендарю відповідних заяв щодо отримання послуг матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем умов оплати оренди земельної ділянки відхиляються колегією суддів, оскільки відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Затримка виплати орендної плати не може бути підставою для дострокового розірвання договору, враховуючи, що за попередні роки та в подальшому відповідачем вона сплачена у повному обсязі.

Отже, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова