Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 758/9085/14-ц

провадження № 61-1135св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Черняк Ю. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: страхова компанія «Добробут», товариство з додатковою відповідальністю «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3на рішення апеляційного суду м. Києва у складі суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О.І. від 27 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим,що 18 липня 2013 року близько 15 год. 10 хв. по вул. Нижній Вал, 31/02 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота Ленд Крузер Прадо», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач та автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керувала відповідач ОСОБА_5, внаслідок чого зазначені автомобілі були пошкоджені. Вина відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, довідкою УДАІ ГУ МВС України, протоколом огляду транспортного засобу від 06 серпня 2013 року та постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року.

Позивач зазначив, що в результаті ДТП йому, як власнику автомобіля «Тойота Ленд Крузер Прадо» (Toyota Land Cruiser Prado), державний номерний знак НОМЕР_1, було завдано матеріальну шкоду. Відповідно до рахунку-фактури № С-00060693 від 01 серпня 2014 року авторизованого сервісного підприємства Тойота ТОВ «Автосаміт ЛТД» витратити для відновлення технічного стану (відновлювальний ремонту) автомобіля позивача склали - 18 612 грн 86 коп. Також, позивачем були понесені збитки за надання висновку спеціалістом-товарознавцем про спричинену матеріальну шкоду в розмірі 353 грн 98 коп.

Позивач просив стягнути на його користь з відповідача матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП у розмірі 18 612 грн 86 коп., витрати пов'язані із проведення оцінки завданих матеріальних збитків у розмірі 353 грн 98 коп., моральну шкоду у розмірі 8 000 грн та витрати за надання правової допомоги у розмірі 8 000 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва, у складі судді Богінкевич С. М., від 23 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 18 612 грн 86 коп. - витрат для відновлення технічного стану (відновлювальний ремонту) автомобіля, 353 грн 98 коп. витрат за надання висновку спеціалістом-товарознавцем. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 18 липня 2013 за участю автомобілів сторін з вини відповідача сталася ДТП. Вартість спричиненої позивачу шкоди відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 01 серпня 2014 року становить 18 612 грн 86 коп. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди і витрат на її визначення і задовольнив їх у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що належних і допустимих доказів про те, що за наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин було пошкоджено автомобіль позивача матеріали справи не містять, а обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і суперечать встановленим судом фактам і обставинам. Посилання місцевого суду на постанову Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 визнано безпідставним, оскільки дана постанова не містить даних про встановлення обставин ДТП та висновку про винуватість особи. Прийняті пояснення ОСОБА_5 про те, що зіткнення автомобілів не було.

16 листопада 2015 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та залишити в силі заочне рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом зроблено невірний висновок щодо відсутності факту зіткнення автомобілів та вини відповідача у пошкодженні транспортного засобу. Вважає, що порушення правил дорожнього руху відповідачем та факт ДТП підтверджується протоком про адміністративне правопорушення. До того ж факт зіткнення автомобілів було підтверджено ОСОБА_5 в судовому засіданні.

01 грудня 2015 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

28 серпня 2015 року ОСОБА_5 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було подано заперечення на касаційну скаргу, які мотивовано тим, що оскаржуване позивачем рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: СК «Добробут», ТДВ «НФСК «Добробут», про відшкодування майнової та моральної шкоди призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 липня 2013 року близько 15 год. 10 хв. по вул. Нижній Вал 31/02 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_3 та автомобіля «Фольксваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керувала відповідач ОСОБА_5, внаслідок чого були пошкоджені вищезазначені автомобілі, а саме задній бампер автомобіля, яким керував позивач та передній бампер автомобіля, яким керувала відповідач, що підтверджується довідками УДАІ ГУ МВС (а.с.9, 51).

Власником пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, являється ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію Серія НОМЕР_5 (а.с. 10).

У своїй заяві-повідомленні про страховий випадок ОСОБА_5 19 липня 2013 року повідомила ПрАТ «НФСК «Добробут» про подію 18 липня 2013 на вул. Нижній Вал, 31/02 та зазначила, що її автомобіль та автомобіль Тойота ніяких пошкоджень не мають (а.с. 52).

Протоколом огляду транспортного засобу СК «Добробут» від 06 серпня 2013 року, який складений колегіально, встановлено, що у належного позивачу автомобіля наявні пошкодження заднього бампера (скол фарби, тріщина правої сторони заднього бампера), ліхтаря та датчика паркування (а.с. 10-11).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року встановлено, що до Подільського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за те, що 18 липня 2013 року о 15 год. 10 хв. остання, керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2, у м. Києві по вул. Нижній Вал, 31/02, не витримала безпечну дистанцію до автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження автомобілів, чим порушила пункт 13.1 ПДР України, однак у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення справу було закрито (а.с. 12).

Відповідно до рахунку-фактури № С-00060693 від 01 серпня 2014 року авторизованого сервісного підприємства Toyota ТОВ «Автосаміт ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 18 612 грн 86 коп., 353 грн 98 коп. становлять збитки за надання висновку спеціалістом-товарознавцем, що підтверджується актом виконаних робіт № від 06 серпня 2013 року та квитанцією № 9/10 від 06 серпня 2013 року (а.с. 5‑7).

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних суд першої інстанції, встановивши обставини на підставі доказів, яким було дано належну оцінку, обґрунтовано виходив із презумпції вини ОСОБА_5 у завданні шкоди позивачу. Суд першої інстанції вірно встановив, що ДТП за участю сторін у справі мала місце, внаслідок ДТП був пошкоджений задній бампер автомобіля, який належить позивачу, передній бампер автомобіля, що належить відповідачу, а вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 18 612 грн 80 коп. Відповідачем не було надано суду, доказів, які б підтверджували, що шкоди позивачу було завдано внаслідок непереборної сили або умислу останнього.

Висновок апеляційного суду про відсутність самого факту ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача, суперечить встановленим обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Доводи відповідача про те, що позивач звернувся до неналежного відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована, є необґрунтованими.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. При цьому необхідно враховувати, що відповідач в своїй заяві від 19 липня 2013 року повідомила страховика про відсутність пошкоджень автомобілів.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено факту спричинення йому шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача як винної особи.

Суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення в частині задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, точно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення Подільського районного суду від 23 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір за перегляд справи в касаційній інстанції в сумі 292 (двісті дев'яносто дві) грн 32 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
Ю. В. Черняк
С. Ф. Хопта