Справа № 513/685/17
Провадження № 2/513/65/18
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

16 лютого 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Райчевої Т.М., за участю: позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сарата клопотання позивачки про витребування доказів та клопотання відповідачки про залучення доказів та заяву про застосування позовної давності, а також її заяву про виклик свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Саратська районна державна адміністрація Одеської області, Головне Управління Держгеокадастру у Саратському районі Одеської області про визнання недійсним договору дарування та державного акту на право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки, в якому просила визнати недійсним договір дарування прав на земельні частки (паї) (сертифікати серії ОД № 0283560 та ОД № 0283561), які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 19 квітня 2000 року, укладений 25 квітня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт серії ОД № 006527, виданий 25 серпня 2004 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 6,59 га на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за життя ОСОБА_4 склала на її імя заповіт, посвідчений 14 квітня 2003 року головою Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області. 31 травня 2007 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_5 їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,36 га, розташовану на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області.

З відповіді від 16.06.2017 року відділу Держгеокадастру у Саратському районі на адвокатський запит, їй стало відомо, що 25 квітня 2000 року ОСОБА_4І подарувала ОСОБА_2 права на земельні частки (паї) серії ОД № 0283560 та серії ОД № 0283561, які ОСОБА_4І успадкувала від свого чоловіка та своєї матері. Відповідачці був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 006527 взамін зазначених сертифікатів.

На думку позивачки, договір дарування права на земельну частку (пай) підлягає визнанню недійсним на підставі положень ст.56 ЦК України 1963 року, оскільки ОСОБА_6, укладаючи договір дарування розрахувала на те, що ОСОБА_2 буде надавати їй допомогу на утримання як самотній, хворій людині похилого віку. Вважає, що ОСОБА_6 не мала інших причин безоплатно відчужувати належне їй майно на користь сторонньої людини.

До початку розгляду справи по суті позивачка заявила клопотання про витребування від ОСОБА_2 договорів дарування від 25.04.2000 року права на земельну частку (пай) (сертифікат серії ОД № 0283560) та права на земельну частку (пай) (сертифікат серії ОД № 0283561). Клопотання обґрунтувала тим, що вказані документи мають значення для об'єктивного розгляду справи, а про те, що у ОСОБА_2 є два окремі договори дарування вищевказаних сертифікатів на право на земельну частку (пай), позивачці стало відомо з відзиву відповідачки на позовну заяву.

Заслухавши думку відповідачки та думку представника третьої особи, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивачки з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Ураховуючи, що про наявність двох окремих договорів дарування позивачці стало відомо лише після отримання відзиву відповідачки на позовну заяву, суд вважає за необхідне задовольнити її клопотання про витребування зазначених доказів.

Відповідачка до початку розгляду справи по суті надала клопотання про залучення до справи копії листа ОСОБА_1 з копією конверта зі штемпелем відправки 05.07.2013 року, адресованого відповідачці. Також надала заяву про виклик свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які можуть підтвердити, що мати чоловіка відповідачки ОСОБА_10 все життя підтримувала дружні стосунки з ОСОБА_4 і при укладанні договорів дарування земельних часток (паїв) ОСОБА_4 усвідомлювала, що вона передає вказане майно відповідачці безоплатно у власність. Також просила залучити до справи заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Позивачка проти задоволення клопотання про виклик свідків заперечувала, оскільки вони є родичами відповідачки; проти залучення копії листа та заяви про застосування позовної давності також заперечувала.

Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення клопотань відповідачки.

Заслухавши думку позивачки та третьої особи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання відповідачки про виклик свідків, а також її заяви про залучення до справи копії листа з копією конверта і заяви про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його імя, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Позовну заяву з документами відповідачка ОСОБА_2 отримала лише 13 грудня 2017 року, тому зазначені клопотання та заяви не були надані нею у встановлений строк з поважних причин, а тому їх належить задовольнити.

Згідно ч.1 ст.240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 ст. 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Ураховуючи зазначені норми та обставини справи, розгляд справи належить відкласти для витребування доказів та виклику свідків.

Керуючись ст.ст. 3, 13, 83, 84, 91, 258- 261, 263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання позивачки про витребування доказів задовольнити. Витребувати у ОСОБА_2 належним чином засвідчені копії: договору дарування від 25.04.2000 року права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ОД № 0283560 та договору дарування від 25.04.2000 року права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ОД № 0283561), укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Клопотання відповідачки про залучення доказів задовольнити, залучити до справи копію листа копію та копію конверта зі штемпелем відправки 05.07.2013 року.

Заяву відповідачки про виклик свідків задовольнити. Викликати свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Попередити свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду за ст.ст. 384, 385 КК України.

Залучити до справи заяву відповідачки про застосування позовної давності.

Розгляд справи відкласти на 23 квітня 2018 року об 11 годині 00 хвилин з викликом сторін та представників третіх осіб.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя А. І. Бучацька