Справа № 188/1799/17
Провадження № 2/188/112/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області ( відповідач-1 ) та Петропавлівської РДА Дніпропетровської області ( відповідач-2 ) про встановлення факту належності на праві власності на земельну частку ( пай ) у землі та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , 03 листопада 2000 року померла її сестра ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 314288, виданого виконкомом Дмитрівської сільської ради, та зроблений відповідний актовий запис № 96.

Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження на моє імя серії ШШ-КИ № 409328 виданого Дмитрівською сільською радою 05 квітня 1978 року та зроблений відповідний актовий запис № 20 та витягом з державного реєстру актів цивільного стану від 17 лютого 2017 року на імя сестри ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті сестри відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай), як члену КСП ім. Чкалова розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Відповідно до довідки Головного управління держгеокадастру (відділ у Петропавлівському районі) про індексовану вартість земельної частки (паю) від 03.10.2017 року вартість земельної ділянки складає 96546,87 гривень.

Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради підтверджено, що право на земельну ділянку (пай), згідно сертифікату серії ДП № 0128063, виданого члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП імені Чкалова ОСОБА_3 забезпечено в натурі на місцевості земельною ділянкою (пай) та знаходиться на даний час в оренді С(Ф)Г «Престиж» (за договором оренди між Петропавлівською райдержадміністрацією та С(Ф)Г «Престиж».

Померла на день смерті була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, але ще за два роки до її смерті вона переїхала до неї з метою догляду та на час смерті відповідно до ст.549 ЦК УРСР (діючої на час відкриття спадщини), фактично вступила в управління спадковим майном, а інших спадкоємців на цей час не має. Вказаний факт підтверджується актом Дмитрівської сільської ради що додається

Довідкою № 3123 від 18.12.2017 року Дмитрівської сільської ради підтверджено, що померла заповіту не складала.

03 жовтня 2017 року приватний нотаріус ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої сестри ОСОБА_2 за причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності оригінала правовстановлюючого документу про право власності на спадкову земельну ділянку. Крім цього вона сама потребую догляду за станом здоровя, що підтверджується довідкою лікарні.

До правовідносин щодо визнання права на спадщину, яка відкрилася після її смерті застосовуються положення ЦК УРСР в редакції 1963 року (надалі - ЦК УРСР).

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами (ст. 549) було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) та звернення до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття. При цьому, такі дії, згідно ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, необхідно вчинити протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

Вона фактично вступила в управління спадковим майном, тобто, у встановлений ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР строк, прийняла спадщину та не була зобовязана звертатися до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Вона постійно проживала у будинку своєї сестри після її смерті, за свій рахунок проводилися похорони, роковини тощо.

Довідкою Петропавлівської державної нотаріальної контори від 16.11.2016 року № 1014/01-16 спадкова справа після померлої сестри ОСОБА_2 не відкривалася.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, прийнявши спадщину, можуть отримати в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При цьому, нормами ЦК УРСР не було передбачено обмеження строків для звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри позивачу було відмовлено постановою приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2017 року, є висновок про те, що саме з цього часу позивач дізналася або ж повинна була дізнатися про порушення її права. Така правова позиція висловлена у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 193/402/17 від 04.07.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ППВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК (ст. 1270 ЦК України в новій редакції) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління, або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Відповідно до довідки № 80 я потребую постійного лікування та догляду за станом здоровя, тому не мала змоги раніше звернутися до суду з вказаним позовом.

Факт належності на праві власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Чкалова розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчене сертифікатом серії 0128063, виданим Петропавлівською районною державною адміністрацією 09 червня 1997 року, сестрі ОСОБА_2, померлої 03 листопада 2000 року у повному обсязі підтверджується наявними у позові документами.

Таким чином, вона вимушена звернутися до суду з позовними вимогами про встановлення факту належності на праві власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Чкалова розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчене сертифікатом серії 0128063, виданим Петропавлівською районною державною адміністрацією 09 червня 1997 року, її сестрі ОСОБА_2, померлої 03 листопада 2000 року та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст.175), про що свідчить відсутність інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Просить суд :

1. Визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Чкалова розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яке посвідчене сертифікатом серії 0128063, виданим Петропавлівською районною державною адміністрацією 09 червня 1997 року, моїй сестрі ОСОБА_2, померлої 03 листопада 2000 року за нею ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

2. Судові витрати покладає на себе.

Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах позивач та відповаідач-1 просять справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує. Відповідач-1 позов визнає . Відповідач -2 про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений , про що свідчить поштове повідомлення. Суд ухвали справу розглянути у відсутність сторін .

В зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленомуст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено , що 03.11.2000 р. у віці 75 років в с. Бажани Петропавлівського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 .

Згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) , серії ДП № 0128063 померлій ОСОБА_2 було виділено земельна ділянка ( пай ) розміром 3.41 га , яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чкалова .

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ( позивачем по справі ) підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження та постановою нотаріуса .

Довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 18.12.2017 р. ( вих. № 3123 ) зазначається , що померла 03.11.2000 р. ОСОБА_2 заповіт у виконкомі сільської ради не посвідчувала. Іншою довідкою даної сільської ради від 05.10.2017 р. ( вих. № 1881 ) зазначається, що померла ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з нею на день смерті проживала без реєстрації її сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка доглядала за нею до смерті та проводила її поховання .

Довідкою Петропавлівської амбулаторії ( ЦПМСД ) зазначається , о ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на диспансерному обліку з 2003 р. . Зазначається діагноз. Та є запис про те , що вона потребує допомоги у постійному лікуванні та сторонньому догляді .

У постанові від 03.10.2017 р. нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тим підставам , що спадкоємець не надала нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини та оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на спадкову земельну ділянку .

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємець за законом фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном ( проживала в будинку спадкодавця , користувалася присадибною ділянкою , має на руках сертифікат на право на земельну частку ( пай ) , що узгоджується з нормами п. 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних, дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, чинної на час відкриття спадщини).

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред"явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі зазначеного , керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та Петропавлівської РДА Дніпропетровської області про встановлення факту належності на праві власності на земельну частку ( пай ) у землі та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( і.п.н. НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП ім. Чкалова розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах, яке посвідчене сертифікатом серії 0128063, виданим Петропавлівською районною державною адміністрацією 09 червня 1997 року ОСОБА_2, померлої 03 листопада 2000 року .

Відповідача звільнити від сплати судових витрат позивача .

Рішення може бути оскаржене через Петропавлівський районний суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня отримання копії даного рішення .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_5