Справа № 175/4821/17-ц
Провадження № 4с/175/58/17
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 на бездіяльність директора Департаменту ДВС , -

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, в якій він просив визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги його, ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430; зобовязати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 або іншу особу, яка буде виконувати обовязки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути його, ОСОБА_1 скаргу від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу вважала необґрунтованою та просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши сторони,вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 по справі № 2-6522/2011 позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 0.0. про захист прав споживача задоволений частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору № ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. На примусове виконання вищевказаного рішення, 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист № 2-6522/2011.

На виконання вищевказаного рішення суду, 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист № 2-6522/2011, на підставі якого 26 листопада 2012 року постановою старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011. На даний час вищезазначене рішення суду ОСОБА_4 не виконане.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла до 04.10.2016 року, на начальника управління ДВС ОСОБА_6 був покладений обовязок здійснювати контроль за законністю виконавчого провадження №35337430, здійснювати контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011 державними виконавцями Кіровського ВДВС. Однак, у результаті систематичної бездіяльності начальника управління ДВС ОСОБА_6, через відсутність контролю за законністю виконавчого провадження №35337430, державні виконавці сприяли систематичним протиправним рішенням, дій та бездіяльності у виконавчому провадженні №35337430 установлені судовими рішеннями, які набрали законної сили. П'ятнадцять судових рішень, що набрали законної сили є належними та допустимим доказами систематичної неправомірної бездіяльності начальника управління ДВС ОСОБА_6 у виконавчому провадженні №35337430, систематичного невиконання начальником управління ДВС ОСОБА_6 вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

12 грудня 2016 року, ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні №35337430, на підставі ст.ст. 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України зі скаргою на бездіяльність начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні №35337430, у якій просив директора Департаменту ДВС.

Про результати розгляду скарги від 12 грудня 2016 року директор Департаменту ДВС ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_1 листом від 16 січня 2017 за вих.№39927-0-33-16/20.4, у якому фактично по суті скарги відповіді не надав. Так, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року по справі №175/331/2017-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 щодо неналежного розгляду скарги від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430 задоволено в повному обсязі, визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430; зобовязано директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_7 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

У звязку зі звільненням ОСОБА_7 із посади директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повторний розгляд скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430 був доручений новопризначеному директору Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 Так, листом від 08 грудня 2017 року за вих.№Л-27821/20.4 директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби; державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями; працівникам органів державної виконавчої служби, зазначеним у частині першій цієї статті, видаються посвідчення, зразок і порядок видачі яких затверджуються Міністерством юстиції України; працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обовязки, передбачені законом.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 є державним виконавцем, державним службовцем, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобовязаний виконувати обовязки, передбачені законом.

Крім цього, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Департамент ДВС Міністерства юстиції України є структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до вищезазначених положень ст.ст. 6, 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до основних завдань Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, одним із завдань директора Департаменту ОСОБА_2 є здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

Крім цього, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за №1302/29432, державний нагляд та контроль за додержання законодавства про виконавче провадження та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями, покладений на керівників відповідних органів державної виконавчої служби, у т.ч., й на директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Так, відповідно до розділу XII Інструкції, директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби. Підставою для проведення перевірки законності виконавчого провадження є скарга на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби. Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій має бути зазначено: «У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону».

В супереч вимогам передбаченим розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст.ст. 6, 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», усупереч основним завданням, покладеним на Департамент ДВС Міністерства юстиції України, директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430: фактично повторний розгляд скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року ОСОБА_2 не проводив, при підготовці відповіді від 08 грудня 2017 року за вих. №Л-27821/20.4 директором Департаменту ДВС ОСОБА_2 повністю проігноровані факти, встановлені ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року по справі №175/331/2017-ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.11.2017 року, а текст, викладений в листі директора Департаменту ДВС ОСОБА_2 від 08 грудня 2017 року за вих. №Л-27821/20.4 є фактично продубльованим текстом листа від 16 січня 2017 року за вих. №39927-0-33-16/20.4 директора Департаменту ДВС ОСОБА_7

Як слідує з тексту листа директора Департаменту ДВС ОСОБА_2 від 08 грудня 2017 року за вих.№Л-27821/20.4, наведена в цьому листі інформація це інформація, яку надало до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яке очолює ОСОБА_6, чию бездіяльність ОСОБА_1 оскаржив до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України. Отже, повторна перевірка директора Департаменту ДВС ОСОБА_2 скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року на бездіяльність начальника управління ДВС ОСОБА_6 звелася до простого переписування інформації, яку фактично підготував сам начальник управління ДВС ОСОБА_6

Таким чином неправомірна бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 при повторному розгляді скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430 полягає в безпідставній відмові провести перевірку законності виконавчого провадження №35337430, безпідставній відмові прийняти відповідну постанову про результати перевірки виконавчого провадження №35337430,ненаданні жодної відповіді на жодне з питань, зазначених у скарзі від 12 грудня 2016 року.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Частиною 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного звязку, електронною поштою або з використанням інших засобів звязку.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з урахуванням вищезазначених фактичних обставин, відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження», Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016р. за №1302/29432, директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 був зобовязаний розглянути скаргу ОСОБА_1 подану ним 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430, та за результатами розгляду вказаної скарги прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1, як скаржнику.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6: за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст. 6, 7, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст. 447 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

Зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №35337430.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.