Справа № 591/6299/17
Провадження № 2/591/570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Грищенко О.В., секретаря судового засідання Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 249 в будинку № 11, пр-кт Лушпи, в м. Суми. Свої вимоги мотивує тим, що з 17 листопада 2016 року є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі починаючи з 1987 року, однак з листопада 2003 року по теперішній час не проживає. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що полягає, у тому числі, у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі позивача.

Представник позивача ОСОБА_3 подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позов в повному обсязі, просив розглянути справу за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18.11.2016 року, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки ТОВ «ТЕХ-КОМСЕРВІС» № 374 від 26 вересня 2017 року, у квартирі 249, в м. Суми, пр-кт М. Лушпи, б.11, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - власник, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, - колишній чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - син. (а.с.9-10).

Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 09 листопада 2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.28).

Відповідач в судове засідання не зявився, доказів на підтвердження своєї позиції по справі не надав, доказів на підтвердження того, що позивач чинить йому перешкоди в користуванні житлом не надав.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є колишнім членами сім'ї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 колишній чоловік позивачки. Він не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 більше 10 років, ніколи за цей час не зявлявся до вказаного житла та залишив місце проживання добровільно.

Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, оскільки позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того, відповідач в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

На підставі ст.ст. 391 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено та підписано 01.03.2018 року.

Суддя О.В.Грищенко .