Провадження №22-ц/772/491/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач :Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 рокуСправа № 136/1359/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №136/1359/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2017 року,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником ? ідеальної частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під №5 по пров. Примирення (Калініна) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області. Власником іншої ? ідеальної частки є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 грудня 1992 року, реєстровий № 2691. Проте особа відповідача їй не відома, жодного разу в будинковолодінні не зявлялася, витрат на його утримання не несла, натомість всі функції власника щодо майна, його ремонт, оплату комунальних платежів позивач здійснює самостійно. Тобто з 1995 року і по сьогоднішній день позивач вільно, добросовісно, безперервно та безперешкодно володіє та користується житловим будинком №5 по пров. Примирення в смт. Турбів Липовецького району та земельною ділянкою під ним. На підставі ст. 344 ЦК України просила визнати за нею право власності на нерухоме майно ? ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером 5, по пров. Примирення у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, до складу якого входить житловий будинок «А», загальною площею 46, 8 кв.м., житловою площею 22,9 кв.м., веранда а, сарай Б, погріб п/Б, сарай Г, убиральня Д, огорожа, хвіртка - №1-2.

Заочним рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що судом правильно встановлено обставини, за яких є можливим застосування ст. 344 ЦК України, однак безпідставно не застосовано положення цієї норми до даних правовідносин.

У строк, встановлений судом, від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Народного суду Липовецького району Вінницької області від 11 травня 1979 року по справі № 2-163/1979 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності по ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Калініна, 5.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області (справа № 136/1039/15-ц) від 02 липня 2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 31 січня 1995 року на ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Калініна, 5.

Вищевказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі рішення 6 сесії 7 скликання Турбівської селищної ради від 18 квітня 2016 року провулок "Калініна" перейменовано в провулок "Примирення".

04 червня 1992 року померла ОСОБА_5, яка на випадок свої смерті склала на імя ОСОБА_3 особисте розпорядження (заповіт).

05 грудня 1992 року державний нотаріус видав на імя ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої 04 червня 1992 року ОСОБА_5, в тому числі на ? частки домоволодіння за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, пров. Калініна, 5 (а.с.11).

З 1995 року по даний час ОСОБА_2 в домогосподарстві № 5 по пров. Калініна в смт. Турбів неодноразово здійснювала ремонт, за власний рахунок провела водопостачання, оплачувала комунальні послуги тощо.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України, можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За відсутності хоча б однієї із вказаних умов право власності за набувальною давністю на майно не може бути визнано.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави, з якими закон повязує визнання права власності в порядку ст. 344 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 з моменту прийняття спадщини після смерті 31 січня 1995 року ОСОБА_6 було відомо, що останній є власником лише ? частки домоволодіння, а співвласником іншої частки домоволодіння, про давність володіння якої заявляє позивач - є ОСОБА_3

Оскільки у спірного майна є власник, про якого позивачу було відомо на момент заволодіння майном, а тому відсутня необхідна умова добросовісність володіння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, встановлені відповідно до вимог процесуального закону, наданим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: