Справа № 212/7496/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря Конограй В.В., розглянувши в загальному порядку у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючого від себе та недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі Управління праці та соціального захисту населення про встановлення порядку користування квартирою,
Позивач ОСОБА_1 діючого від себе та недієздатної ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі Управління праці та соціального захисту населення, в якій просив встановити порядок користування трикімнатною квартирою № 40 загальною площею 57,1 м та житловою площею 38,5м , яка розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку № 21 на мікрорайоні 4-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, згідно якого виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користування кімнату № 2 житловою площею 7,4 м , та кімнату № 3 житловою площею 18,3 м2 та, відповідно, відповідачу по справі ОСОБА_3 виділити кімнату № 4 житловою площею 12,8 м2, а ванну кімнату, кухню, вбиральню, коридор залишити в спільному користуванні нас та відповідача по справі, що є підставою для відкриття окремих фінансово-особистих рахунків на його ім'я та на ім'я відповідача по справі ОСОБА_3
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, щозгідно свідоцтва про право власності на житло № 4624, яке видане 30.11.1994 року, згідно з розпорядженням № 3615 від 27.09.1994 року йому, його недієздатній матері та ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності належить квартира № 40 у будинку № 21 на мікрорайоні 4-й Зарічний в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 84п-492-492. Він, його мати та відповідач по справі є співвласниками вищезазначеної квартири, тобто у рівних частинах кожний - 1/3 частина належить ОСОБА_3, 1/3 частина належить ОСОБА_2 та 1/3 частина належить йому, ОСОБА_1. Вищевказана приватизована квартира складається із трьох кімнат, загальна площа квартири складає 57,1 м2, житлова площа складає 38,5 м2, тобто кожному : йому, його матері та ОСОБА_3 - припадає по 12,8 м2 житлової площі вищезгаданої квартири. Проживаючи в даній квартирі, у нього з ОСОБА_3 склалися особисті неприємні взаємовідносини, ОСОБА_3 на теперішній час в спірній квартирі не проживає, та комунальні послуги не сплачує, він не може сплачувати усі комунальні послуги та сплачувати борг за комунальними платежами. Вище вказане нерухоме майно, що знаходиться у спільній сумісній власності, не може буди поділено в натурі, у звязку з чим він бажає визначити порядок користування даним житловим приміщенням. ОСОБА_3 не сплачує комунальні платежі, ніякої допомоги на утримання квартири не надає, довідку про свої доходи не надає, в зв'язку із чим неможливо оформити субсидію, добровільно домовитись з відповідачем про порядок користування квартирою неможливо, тому він вимушений звернутися до суду з позовною заявою.
Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч. 1 п. 11 Розділу XІІІ Перехідних Положень ЦПК України.
24.11.2017 року направлено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян, з метою виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції Закону №1618-IV від 18.03.2004 року). Відповідь на запит отримана судом 06.12.2017 року.
Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено до відкрито судового засідання.
В судове засідання позивач не зявився, його представник адвокат ОСОБА_4 надала заяву в якій просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась та ухвалою суду від 27 лютого 2018 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Представник третьої особи ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 4624, яке видане 30.11.1994 року, на підставі розпорядження № 3615 від 27.09.1994 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності належить квартира № 40 у будинку № 21 на мікрорайоні 4-й Зарічний в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області.
Згідно з технічним паспортом на квартиру , спірна квартира є трьохкімнатною, житлова площа квартири 38,5 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 7,4 кв.м., 2-а кімната 18,3 кв.м., 3-я кімната 12,8 кв.м., кухня 8,9 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна кімната 2,3 кв.м., коридор 5,8 кв.м., вбудоване приміщення 0,4 кв.м., загальна площа квартири складає 57,1 кв.м., кімнати в квартирі ізольовані.
Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2010 року ОСОБА_2 визнано недієздатною, ОСОБА_1 призначено над нею опікуном.
Встановлено, що фактично у даній квартирі мешкає позивач ОСОБА_1 його недієздатна матір ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3мешкає за іншою адресою.
Відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні даною квартирою.
Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Пунктами 10, 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати.
Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
При вирішенні питання щодо встановлення порядку користування квартирою, суд враховує характеристики жилого приміщення, той факт, що власниками по 1/3 частки квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також враховуючи основний принцип при вирішенні питання щодо встановлення порядку користування майном, визначений ст. 358 ЦК України (відповідність частці), вважає за доцільне та справедливе виділити в володіння та користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2наступні приміщення : кімнату № 2 житловою площею 7,4 м , та кімнату № 3 житловою площею 18,3 м2 та, відповідно ОСОБА_3 виділити кімнату № 4 житловою площею 12,8 м2, а ванну кімнату, кухню, вбиральню, коридор залишити в спільному користуванні.
Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Така ж правова позиція, викладена у Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13, яку суд зобовязаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають можливості спільно за домовленістю здійснювати оплату за надані комунальні послуги, відповідно до належної їм частки квартири АДРЕСА_1 Зарічний в м. Кривий Ріг, тому вказане можливе лише за умови розподілу особових рахунків між співвласниками після встановлення порядку користування житлом.
Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із встановленням фактичного порядку користування спірною квартирою та розподілу особових рахунків між співвласниками.
Керуючись ст. 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, діючого від себе та недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради в особі Управління праці та соціального захисту населення про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.
Встановити між співвласниками квартири № 40 загальною площею 57,1 м та житловою площею 38,5м , яка розташована на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку № 21 на мікрорайоні 4-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області порядок користування наступним чином:
- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділити в користування кімнату № 2 житловою площею 7,4 м , та кімнату № 3 житловою площею 18,3 м2 ;
- ОСОБА_3 виділити в користування кімнату № 4 житловою площею 12,8 м2;
-ванну кімнату, кухню, вбиральню, коридор залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є підставою для відкриття окремих фінансово-особистих рахунків на ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О. Г. Пустовіт