Справа № 766/905/18
21 лютого 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді Прохоренко В.В.,
секретар Тихоша Л.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що позивач вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку - ОСОБА_3, яка за даною адресою не проживає з 2000 року, її особистих речей не має. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеному житловому будинку порушує права позивача як власника. Просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Ухвалою від 31.01.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 травня 1995 року належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Право власності зареєстровано в ХДБТІ 25.05.1995 року номер запису 2498.
Відповідно до довідки № 209 від 15.01.2018 року Виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району АДРЕСА_1, зареєстрована, але з 2000 по теперішній час не проживає ОСОБА_3.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, відсутністю будь-якої домовленістю між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,, керуючись ст. ст. ст.ст. 12-13,76-79, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН - НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Прохоренко