Справа № 461/3029/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/4772/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 27.04.2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 12.11.2007 року договору № 14-05/ФКВ-07 між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі 9860,00 доларів Сполучених Штатів Америки (далі - дол. США) на строк по 11.11.2014 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 8,3 % річних.

Як зазначено у позові, ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 15.04.2016 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 37794,22 грн. 30.06.2010 року між ТОВ "Український промисловий банк", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь АТ "Дельта Банку".

Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вказаній сумі та понесені судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () комісію за управління кредитом - 1135,55 грн., відсотки за користування кредитом - 124,86 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання - 933,32 грн., всього - 2193 (дві тисячі сто дев'яносто три) грн. 73 коп.

Вищезгадане судове рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ "Дельта Банк". Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22 січня 2015 року стягнуто суму заборгованості з відповідача, яка існувала станом на 12 березня 2014 року. В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" підлягає до задоволення.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України в чинній редакції, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що 12.11.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 14-05/ФКВ-07, згідно з розділом 1 якого, банк надав позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту - 9860,00 дол. США, строк кредитування - 84 місяці, дата повернення кредиту - 11.11.2014 року, мета кредитування - придбання автомобіля марки "КІА модель СЕRATO" 2,0 2007 року випуску, процентна ставка за користування кредитом - 8,3% річних, комісія за надання кредиту - відсутня, комісія за управління кредитом - 0,2% від суми кредиту, комісія за видачу готівкових коштів - відсутня, комісія за дострокове проведення розрахунків по кредиту - відсутня, комісія за надання кредиту в післяопераційний час - 100,00 грн. Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням цього Договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку з укладенням цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору (а.с.7-14).

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 15.04.2016 року, сума заборгованості ОСОБА_4, нарахована банком, складає: за тілом кредиту - 476,42 дол. США (на курсом НБУ - 12219,05 грн.), за відсотками - 136,22 дол. США (за курсом НБУ - 3493,72 грн.), за комісією - 10104,06 грн. та за пенею - 11977,39 грн., всього - 37794,22 грн. (а.с.17-19).

Також встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2015 року (справа № 461/3699/14-ц) у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_4 з останнього стягнуто заборгованість за кредитним договором № 14-05/ФКВ-07 в сумі 10934,66 грн., з яких: тіло кредиту - 9358,86 грн., відсотки - 490,44 грн., комісія - 1085,35 грн. Розстрочене виконання рішення суду на три місяці рівними частинами. Відповідно до тексту рішення, вказана заборгованість утворилась в період до 12.03.2014 року.

Відповідно до наданої суду квитанції, 23.06.2015 року відповідачем було сплачено на рахунок ПАТ "Дельта Банк" в рахунок погашення боргу за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2015 року (справа № 461/3699/14-ц) суму 10934,66 грн. та судовий збір 243,60 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що 23.06.2015 року ОСОБА_4 23.06.2015 року виконав вимоги кредитора, що були викладені в рішенні суду від 22.01.2015 року у справі №461/3699/14-ц, в зв"язку з чим правовідносини між сторонами були припинені.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22.01.2015 року стягнуто заборгованість з ОСОБА_4 в користь ПАТ "Дельта Банк" станом на 12.03.2014 року. Також встановлено, що після виконання ОСОБА_4 згаданого рішення суду, кредитні правовідносини між сторонами не припинилися, оскільки банк під час розгляду справи № 461/3699/14-ц не ставив питання про дострокове повернення всієї суми кредиту з усіма нарахуваннями, а звернувся лише до суду з позовом про погашення заборгованості, яка утворилася в позичальника перед банком станом на 12.03.2014 року. Кредит ОСОБА_4 наданий в строк до 11.11.2014 року, в зв"язку з чим позичальник в період з 12.03.2014 року по 11.11.2014 року мав обов"язок перед банком по сплаті тіла кредиту та відсотків, а вразі неналежного виконання - комісія та пеня.

Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення.

У відповідності до п.2.10 Кредитного договору, нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту.

Відповідно до ч.2 п.2.5 Кредитного договору, кредит повертається лише у тій валюті, у якій він був наданий.

Колегія суддів приймає до увагу той факт, що 01.07.2015 року від ОСОБА_4 до АТ "Дельта Банк" надійшли грошові кошти у національній валюті, які були конвертовані у валюту кредиту - долар США, та за рахунок яких було часткове погашення заборгованості по тілу кредиту в сумі 461,32 доларів США та по відсотках в сумі 58.25 доларів США. Решта заборгованості за кредитним договором залишилася непогашеною.

За правилами ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Враховуючи розрахунок заборгованості за кредитним договором, станом на 15.04.2016 року розмір заборгованості ОСОБА_4 перед АТ "Дельта Банк" становить 37794,22 грн. та складається з:

тіло кредиту - 12219,05 грн.;

відсотки - 3493,72 грн.;

комісія - 10104,06 грн.;

пеня - 11977,39 грн.

З врахуванням вищенаведеного, рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" в цілому.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки суд приходить до висновку про підставність заявлених позовних вимог і про необхідність задоволення позову повністю, судові витрати (судовий збір) в розмірі 2893,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 травня 2017 року скасувати і ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 37794,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Дельта Банк" судові витрати в розмірі 2893 грн. 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Р.В. Савуляк