РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Володимир-Волинський

ОСОБА_1 міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Корніюк Т.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 31 січня 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 10 лютого 2001 року помер її батько ОСОБА_4. Після смерті якого залишився заповіт посвідчений 08 грудня 2000 року секретарем Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степовій,30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, заповів позивачу. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно. Позивач відповідно до заповіту успадкувала майно, яке належало покійному, оскільки постійно проживала та доглядала за батьком ОСОБА_4, пізніше здійснила його поховання, утримувала в належному стані та вела домогосподарство, всі правовстановлюючі документи , належній покійному ОСОБА_4 знаходяться в неї. На даний час вже на частину спадкового майна належного батькові вона вже оформила на себе в порядку спадкування а тому вважається такою що вступила у фактичне володіння спадковим майном. Крім неї інших спадкоємців немає.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті батька, однак у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У звязку з цим просить суд визнати за нею право власності на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами згідно заповіту після смерті батька ОСОБА_4 , який помер 10 лютого 2001 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду відзив ( заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно витягу з погосподарської книги № 15 за 2017 року ОСОБА_3 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, технічного паспорта на обєкт нерухомого майна, свідоцтва про право на спадщину за законом, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, належав ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту від 08 грудня 2000 року, посвідченого секретарем Зарічанської сільської ради сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_4 все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, будинок №30, Володимир-Волинського району Волинської області, заповів позивачу ОСОБА_2. Вказаний заповіт не змінений і не скасований.

10 лютого 2001 року у с. Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ЕГ № 080621, виданим ОСОБА_3 сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області 10 лютого 2001 року .

Померлий ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії Я-АГ № 758484 від 28.07.1968 року, свідоцтво про одруження серії АС № 392940 від 22.05.1998 року, відповідно до якого позивач змінила прізвище Сидорук на ОСОБА_2.

Довідкою ОСОБА_3 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 2264 від 28 листопада 2017 року стверджується, що ОСОБА_4, який помер 10 лютого 2001 року на день смерті проживав по місцю реєстрації по вулиці Степова, буд. № 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, буд. № 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району. Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчувався ОСОБА_3 сільською радою 08 грудня 2000 року на імя ОСОБА_2 .

Фактично після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його донька ОСОБА_2, яка проживала разом з батьком та здійснювала за ним догляд, а пізніше поховання.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, будинок № 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, у звязку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно , та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини, що мають в ній юридичне значення, виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За таких умов, при розгляді даної справи суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин.

У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР (1963 року), яка діяла на момент складення ОСОБА_4 заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відтак, згідно заповіту ОСОБА_4 від 08 грудня 2000 року, який не був змінений чи скасований до моменту його смерті, спадкоємцем належного йому житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами було визначено його доньку ОСОБА_2 , яка є позивачем у даній справі.

У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, як підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, будинок № 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, оскільки постійно проживала та доглядала за спадкодавцем , похоронила його, утримувала в належному стані та вела домогосподарство , усі правовстановлюючі документи належні покійному батькові, знаходяться у неї, отже вона фактично вступила у володіння даним спадковим майном.

За таких обставин право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті її батька ОСОБА_4 не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 524-525, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206,247, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Степова, будинок № 30 в селі Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, згідно заповіту після смерті батька ОСОБА_4 , який помер 10 лютого 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер