Справа № 476/987/17
Провадження № 2/476/60/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2018 року с.м.т. Єланець
Єланецький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Чернякової Н.В.
за участю секретаря Безкровної А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
14.12.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Підтримуючи свої вимоги суду пояснила, що в серпні 2015 року вона на прохання відповідачки позичила останній грошові кошти у розмірі 3200 грн. з терміном повернення до 10.11.2015 року, про що написала розписку. На даний час відповідачка відмовляється повернути борг в добровільному порядку.
Посилаючись на порушення відповідачкою ст.ст. 1048, 1049, 625 ЦК України просила стягнути з відповідачки борг за договором позики у сумі 3200 грн., інфляційні витрати у сумі 660,20 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у розмірі 184 грн. та судові витрати по справі.
В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, у разі неявки належним чином повідомленого відповідача просила провести заочний розгляд справи.
В судове засідання відповідачка не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.
Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у термін та порядок визначений договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в серпні 2015 року позивачка ОСОБА_1 на прохання ОСОБА_2 позичила останній грошові кошти в сумі 3200 грн., що підтверджується власноручно написаною відповідачкою розпискою (а.с. 6). У вказаній розписці відповідачка зазначила, що поверне вказані кошти до 10.11.2015 року. Однак, не виконала вищевказані зобов'язання і не повернула позивачці кошти в указаний в розписці термін.
На даний час відповідачка відмовляється виконати вищевказані зобов'язання.
Враховуючи вищевикладене, а також наявність у позивачки боргового документу, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачці суми позики у розмірі 3200 грн., тому вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Розрахунок боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України складає:
-за період з жовтня по грудень 2015 року - 28,80 грн.;
-за період з січня по грудень 2016 року - 431,75 грн.;
-за період з січня по вересень 2017 року - 199,64 грн.,
а всього інфляційні витрати становлять - 660,20 грн. (а.с. 7-8).
Крім того, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивачки трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, що становить (3200 грн. х 3% : 12 х 23 міс.) = 184 грн.
Також підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат по справі в сумі 890 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 250 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 212, 213, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3200 (три тисячі двісті) грн. боргу за договором позики, 660 (шістсот шістдесяти) грн. 20 коп. інфляційних витрат, 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 690 (шістсот дев'яносто) грн. в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Єланецьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Чернякова