___________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/9580/17
Провадження № 2/520/1576/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 12 серпня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №1026 від 12 серпня 1995 року, та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок.

В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер, спільних неповнолітніх дітей вони не мають.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 30 серпня 2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

17 жовтня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.10.2017 року зустрічний позов відповідача ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

12.02.2018 року до суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про розподіл спільного майна подружжя, в якій позивач просить суд:

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 в частині зазначення покупця;

- визнати покупцем квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_3;

- визнати квартиру АДРЕСА_4 особистою власністю ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_4;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя;

- стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину вартості проведених будівельних робіт у розмірі 727478 гривень, що згідно курсу НБУ еквівалентно 27452 доларам США;

- визнати недійсним рішення кооперативу «Костанді 162» від 26.04.2017 року про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_8;

- визнати квартиру АДРЕСА_2 спільним майном подружжя;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2;

- визнати частково недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, в частині зазначення покупця;

- визнати покупцем автомобіля марки «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_3 право особистої власності на автомобіль марки «БМВ Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску;

- визнати за ОСОБА_3 право користування гаражем НОМЕР_4, який розташований на прибудинковій території будинку №83.

В судовому засіданні 26.02.2018 року судом було ухвалено прийняти до розгляду вказану уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_3.

Також в судовому засіданні 26.02.2018 року позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3, його представник - ОСОБА_4, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1, представник відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_2, виразили згоду укласти мирову угоду щодо врегулювання предмету спору за зустрічним позовом, у зв'язку з чим надали до суду заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26.02.2018 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6по цивільній справі №520/9580/17 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про розподіл спільного майна подружжя. Закрито провадження по цивільній справі №520/9580/17 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про розподіл спільного майна подружжя. Продовжено розгляд цивільної справи №520/9580/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в порядку цивільного судочинства передбаченого ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 12 серпня 1995 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №1026 від 12 серпня 1995 року.

Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останньою в сумі 640 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 81, 263-265 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце мешкання: АДРЕСА_3) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 12 серпня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №1026 від 12 серпня 1995 року.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачеві ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.