Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 180/1163/16-ц

провадження № 61-3152 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - територіальна громада м. Марганець в особі Марганецької міської ради,

третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко РаїсаПорфиріївна,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М., від 20 жовтня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р. П., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її племінник ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. На момент смерті племінника їй було 92 роки, останні 10 років вона постійно хворіє і тому не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. У червні 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса з питанням прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, однак їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Пропуск строку мотивувала похилим віком та хворобами.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області у складі судді Хомченко С. І. від 28 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку не є поважними, а тому підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - два місяці з дня набрання рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області законної силі і до 20 грудня 2016 року.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що зазначені позивачем причини, а саме: похилий вік та хвороба, свідчать про об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для вчасної подачі нею заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

У грудні 2016 року ОСОБА_6 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення, яке порушує його права, оскільки він є спадкоємцем померлого ОСОБА_7, а судом не було залучено його до участі у справі. Вказував на те, що він у передбачений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округа Єрьоменко Р. П. із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у прийнятті спадщини, оскільки не підтверджений факт родинних відносин з ОСОБА_7 Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що померлий ОСОБА_7 є двоюрідним дядьком ОСОБА_6 Зазначав, що ОСОБА_4 було відомо, що він є одним із спадкоємцем майна ОСОБА_7, однак ОСОБА_4 при зверненні до суду із даним позовом не вказала його відповідачем у справі. Також вказував на те, що причини, на які ОСОБА_4 посилалась як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї на вчинення таких дій.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила відхилити касаційну скаргу ОСОБА_6 та залишити рішення апеляційного суду без змін, оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р. П. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7

8 червня 2016 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ЄрьоменкоР. П. відмовлено ОСОБА_4 в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_7, оскільки нею було пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Обставини, які входять до предмета доказування (частина перша статті 179 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, тощо.

Суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили спадкову справу № 35/2015, яка була відкрита приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р. П. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

При цьому, судом першої інстанції не встановлено коло спадкоємців померлого ОСОБА_7, не з'ясовано хто з них прийняв спадщину у встановленому законом порядку й відповідно, не вирішено питання про залучення цих осіб до участі у справі.

Розглянувши позов, пред'явлений до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради, суд не врахував, що територіальна громада може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину, та не перевірив, чи є територіальна громада м. Марганець в особі Марганецької міської ради належним відповідачем у даній справі.

Переглядаючи справу, апеляційний суд допущені судом першої інстанції порушення не усунув.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначала похилий вік та хвороби.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції посилався на похилий вік позивача як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини, не врахувавши, що похилий вік не може бути визнано поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Також суд апеляційної інстанції не зазначив, якими доказами підтверджується незадовільний стан здоров'я позивача, та не перевірив, чи допускав її стан здоров'я подачу заяви про прийняття спадщини, не встановив, чи були у спадкоємця інші об'єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

За таких обставин передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про задоволення позову.

З огляду на зазначене, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_6 відносно того, що судами першої та апеляційної інстанцій, при вирішенні спору не визначено коло спадкоємців, які прийняли спадщину та не досліджено матеріали спадкової справи, а мотивувальна частина рішення суду апеляційної інстанції не містить обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б.І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта