Номер провадження 2-з/201/50/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», третя особа: Фонд державного майна України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», третя особа: Фонд державного майна України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 лютого 2018 року надійшла заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій остання просить заборонити будь-яким особам складати, підписувати та подавати будь-яким субєктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, акредитованим субєктам заяви та інші документи щодо припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт»; заборонити субєктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам, акредитованим субєктам проводити державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт» до набрання рішенням суду законної сили; накласти арешт на нерухоме майно житлове приміщення № 1205 будинку № 46 (гуртожитку) по вулиці Набережна Перемога, 46 у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), до набрання рішенням суду законної сили; заборонити органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: субєктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим субєктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - житлового приміщення № 1205 будинку № 46 (гуртожитку) по вулиці Набережна Перемоги, 46 у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), до набрання рішенням суду законної сили.

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз'яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, ТОВ «КП-Комфорт», ТОВ «ДП Комфорт», у якій остання просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 07 травня 2016 року між ТОВ «КП-Комфорт» та ОСОБА_2, та визнати за нею право власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 46, приміщення 1205.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна спірне житлове приміщення на даний час належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_3 не є стороною у справі, а отже накладення арешту на спірне житлове приміщення та заборона вчиняти дії щодо реєстрації нерухомого майна можуть порушити її права, як власника майна, а вимоги заяви про заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо припинення юридичної особи ТОВ «ДП Комфорт» є неспівмірною із заявленими вимогами і може призвести до порушення прав юридичної особи.

Ураховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «КП-Комфорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Комфорт», третя особа: Фонд державного майна України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.П.Ходаківський