Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1129/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у м. Коростені цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому зазначило, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 25000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 11 січня 2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 43597 грн 50 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 23249 грн 11 коп, із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 16963 грн 85 коп, із заборгованості за пенею та комісією в сумі 832 грн 28 коп, а також штрафи 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 2052 грн 26 коп (процентна складова). А тому, позивач просить стягнути з відповідача 43597 грн 50 коп заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 1378 грн 00 коп.

Представник позивача до суду не зявився, однак надав суду заяву, де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позову, оскільки вважає їх безпідставними.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі та пояснив, що з його довірителем кредитний договір не укладався, так як Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку він заповнював 17 вересня 2013 року перед укладенням договору про заощадження, тобто перед відкриттям депозитної, а не кредитної лінії. Письмовий договір позивач не надав, не надав доказів того, що відповідач отримував кредитну картку та пін-код до неї. Оскільки письмовий договір не укладався, то неможливо визначити його умови: суму договору, термін його дії, відсоткову ставку. Крім того, відсоткова ставка змінювалась в односторонньому порядку, що тягне за собою нікчемність такого договору. Підписана відповідачем заява-анкета змісту договору не відповідає, оскільки в ній не вказана сума кредиту, відсоткова ставка, чи мала особа, яка її підписала з боку позивача, повноваження на укладення кредитного договору. Така анкета не містить істотних умов договору, термін дії картки не вказано, що впливає на обрахування строку позовної давності. Довіритель отримав картку на оформлення депозиту. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з наданими сторонами доказами і матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо виконання умов договору в сфері кредитування.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За нормами ст.1047 ч.1, 2 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно п. 2.1.1.1. п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ "ПриватБанк", Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску та обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Відповідно до п.2.1.1.2. цього ж ОСОБА_3 з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2013 року ОСОБА_1 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.5).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 ніби то підтвердив, що погоджується із тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

За частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та правила надання банківських послуг, Пам'ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17 вересня 2013 року вказану Заяву-анкету заповнював перед укладенням договору про заощадження №SAMDN2684, тобто перед відкриттям депозитної, а не кредитної лінії (а.с.153). Крім того долучений позивачем до матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, не містить підпису позичальника, а отже позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника, відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також існують розбіжності щодо руху (відкриття, терміну дії) кредитної картки, а саме згідно долученої позивачем до матеріалів справи довідки про отримання відповідачем кредитної картки № 059021 від 29.01.2010 року з терміном дії до червня 2013 року, 24 жовтня 2013 року з ОСОБА_1 укладено договір б/н за цим же картковим рахунком № 059021 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на вже закритий картковий рахунок (а.с.184, 186). Крім того суд не приймає до уваги долучені позивачем фотокартки, з яких не вбачається, коли саме (число, місяць, рік), що саме, депозит (кредит) оформлено відповідачем (а.с.168).

В той же час, позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Анкетою-заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

У правовій позиції Верховного Суду України, сформованій у справах № 6-16цс15 від 11.03.2015 року, № 6-757цс15 від 01.07.2015 зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України - "Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом."

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучені позивачем до матеріалів позовної заяви ОСОБА_3 з Тарифів обслуговування по Престижним картам Visa та з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, не містять підпису позичальника, то суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту, суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).

В той же час, суду не надано доказів того, що відповідна Картка, передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 43597,50 гривень, враховуючи що згідно анкети-заяви, розмір кредитного ліміту визначено на рівні 150000,00 гривень, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 25000,00 гривень.

Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а доданий до матеріалів справи ОСОБА_3 з Тарифів обслуговування по Престижним картам Visa не містить відомостей про ознайомлення останнього з вказаними тарифами.

На підставі ст.81 Цивільного процесуального кодексу України - "Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях."

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

У позовній заяві уповноваженим представником позивача висловлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Заявляючи у відповідності до вимог ч. 3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи за її відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

За вимог ст.13 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, позивач не надав жодного доказу того, що надані ним Умови і Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 з тарифів обслуговування по Престижним картам Visa дійсно являються складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", враховуючи, що вони не підписувались ОСОБА_1, не мають терміну складення, строку їх дії, а пам'ятка клієнта, що за позицією позивача є складовою договору, взагалі відсутня.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.13, 18, 259, 263 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.526, 530, 256 261, 1050,1054 Цивільного кодексу України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2018 року.

Позивач: публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк", адреса для листування 490094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 59, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, паспорт ВН048519 від 24.10.2001 року, РНОКПП НОМЕР_1).

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_3