АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/358/18 Справа № 199/117/17-ц Головуючий у 1 й інстанції - Остапенко Н. Г. Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року

по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.02.2014 року з вини відповідача у м. Дніпропетровську на перехресті проспекту Кірова та вулиці Свердлова відповідач на автомобільному транспорті «Chevrolet» державний номерний знак НОМЕР_4 скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований позивачем у відповідності до договору страхування транспортного засобу № 240838Га/13дп від 12.09.2013 року.

Відповідно до оцінки вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу, вартість ремонту автомобіль «Renault» складає 36 149, 33 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по договору страхування позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 30 815, 50 грн.

Позивач зазначає, що оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet» державний номерний знак НОМЕР_4 на час скоєння ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС», згідно страхового полісу № АС/9649100, АТ «СГ «ТАС» відшкодувало АТ «СК «АХА Страхування» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 24 155, 62 грн. А оскільки, АТ «СГ «ТАС» не в повній мірі відшкодував позивачу шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди у сумі 6 659,88 грн., а також судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2014 року у м. Дніпропетровську на перехресті проспекту Кірова та вулиці Свердлова відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Chevrolet» державний номерний знак НОМЕР_4 скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014 року по адміністративній справі № 199/1257/14-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 400 грн. /а.с. 27/

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований ОСОБА_3 у ПАТ «СК «АХА Страхування» у відповідності до договору страхування транспортного засобу № 240838Га/13дп від 12.09.2013 року./а.с. 13-23/

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet» державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_2 згідно з полісом № АС/9649100 на час скоєння ДТП була застрахована у АТ «СГ «ТАС», з лімітом відповідальності 50 000,00 грн. /а.с. 67/

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу № 06/02/14 від 16.02.2014 року, вартість відновлювального ремонту, спричиненого власнику автомобіля «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 складає 36 149,33 грн. /а.с. 35-39/

Відповідно розрахунку страхового відшкодування зроблений АТ «СК «АХА Страхування» на підставі рахунків нарядів № П1865 від 17 лютого 2014 року ПП «Сінгл-Сервіс» та П1865 від 17 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_4 сума страхового відшкодування становить 30 815,50 грн. /а.с. 60/

Позивач на підставі страхового акту № 1.002.14.00610/VESKO4924 від 18.02.2014 року сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11 944, 89 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 91 499 від 21.02.2014 р. /а.с. 63/

Також, позивачем сплачено страхувальнику на підставі страхового акту № 1.002.14.00610/VESKO4926 від 19.02.2014 року страхове відшкодування в розмірі 18 870,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 91 282 від 20.02.2014 р. /а.с. 66/

Тобто, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 30 815, 50 грн.

06.08.2014 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ПАТ «СГ «ТАС» з претензією щодо відшкодування у порядку регресу шкоди, завданої в результаті ДТП в розмірі 30 815, 50 грн. /а.с. 68/

АТ «СГ «ТАС» у відповідь на претензію, спираючись на рахунок-наряд № П1865 від 17.02.2014 р. ПП «Сінгл-Сервіс» та рахунок-наряд № П1865 від 17.02.2014 р. ФОП ОСОБА_4, сплатило страхове відшкодування із врахуванням коефіцієнту зносу, сума до сплати склала 24 155,62 грн. /а.с. 69/

Для розрахунку страхового відшкодування АТ «СГ «ТАС» взято суму 31 350,296 грн., суму без віднімання франшизи у розмірі 534,80 грн., розмір франшизи згідно рахунку-наряду № П1865 від 17.02.2014 р. ПП «Сінгл-Сервіс» становить 534, 80 грн. /а.с. 60/

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, страховий ліміт згідно з полісом № АС/9649100 діючим на 05.02.2014 року, яким застраховано відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 тис. грн. /а.с. 67/, а розмір виплаченого ПАТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування на ремонт автомобіля «Renault» державний номерний знак НОМЕР_2, становить 30 815,50 грн. /а.с. 63, 68/, тобто не перевищує вищевказаного страхового ліміту, що виключає відповідальність відповідача перед позивачем згідно вимог ст. 1194 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов*язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна ;або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов*язкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об*єктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу, це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Також, згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року.

Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» про стягнення з ОСОБА_2 завданних збитків в розмірі 6659 грн. 88 коп.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2893,80 грн. за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування»- задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» завданні збитки в розмірі 6659 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «АХА Страхування» судовий збір у розмірі 2893,80 грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна