Провадження №2-з/748/3/18 Єдиний унікальний № 748/468/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Меженнікова С.П., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2018 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком - ОСОБА_1

Одночасно, при подачі позовної заяви від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на зміну місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з адреси: вул. Білоуська, буд. 12, с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, індекс 15504, на будь-яку іншу адресу. Заява обґрунтована тим, що відповідач намагалася без його згоди і без рішення суду самочинно змінити місце проживання сина, який на даний час проживає у нього, та залишити його на своєму особистому вихованні, що викликало у дитини стрес.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суд прийшов таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд заяв про забезпечення позову», у п.4 роз"яснено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, заявником не надано жодних доказів, котрі б вказували на те, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини та, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком не входить до компетенції суду на даній стадії розгляду справи, а вимоги викладені у заяві про забезпечення позову повторюють вимоги, викладені позивачем у позовній заяві, та розглядаються судом саме в рамках розгляду основної справи.

З обставин, викладених в заяві, суд не знаходить підстав для прийняття рішення про забезпечення позову відповідно до ст.149 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя ОСОБА_4