РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1711/17 Провадження № 2/401/40/18

13 лютого 2018 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря Пилипенко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 березня 2010 року в розмірі 13623,27 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 25 березня 2010 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору № б/н від 25 березня 2010 року, внаслідок чого станом на 01 червня 2017 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 13 623, 27 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 205,10 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 9 193,25 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією 3 100 грн.;

- штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 624,92 грн. (процентна складова).

Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази:

- анкета-заява відповідачки від 25 березня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 300 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 25 березня 2010 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 170 грн. здійснив 20 листопада 2014 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду відзив про те, що позовні вимоги відповідач ОСОБА_1 визнає частково. Зазначив, що при видачі ОСОБА_1 кредитної картки його не ознайомлювали з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які при зверненні до суду посилається позивач, тому вважає застосування цих правил у правовідносинах, що виникли між сторонами, неправомірним. Стверджує, що ці правила не є частиною кредитного договору, так як відповідач їх не підписував, і доказів, що саме ці правила містять умови договору, які ОСОБА_1 роз`яснювалися при підписанні Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку немає. Безпосередньо сама ОСОБА_3 не містить жодної інформації про зобов`язання позичальника щодо сплати процентів, пені, комісії, штрафів, а також інших умов кредитування. В частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, а також штрафами (фіксована частина та процентна складова) заборгованість не визнає так як, згідно довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2017 року № 1165 - ОСОБА_1 дійсно в період з 13 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 року та з 28 січня 2017 року по 26 червня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО м. Маріуполь Донецької області. Враховуючи зазначену довідку, посилаючись на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в період з 13 жовтня 2016 року по 26 червня 2017 року ОСОБА_1 з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Виходячи з розрахунку заборгованості за договором від 25.03.2010 року, наведеного Банком в таблиці, стягнення пені, яка нараховувалася в період з 01.10.2014 р. по 31.05.2017 р. щомісячно в сумі по 100 гривень за прострочку по кредиту на суму більше 100 грн. та враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 29 червня 2017 року, просив застосувати річний строк позовної давності згідно ч.2 ст.258 ЦК України. Крім цього, виходячи з того, що банк є надавачем фінансових послуг, в даному випадку - послуги з кредитування, а відповідач безпосередньо споживачем банківських послуг до даних правовідносин застосовується Закон України «Про захист прав споживачів». Адже відповідно до преамбули цього закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як вбачається з позову сума заборгованості за кредитом, який відповідач отримав складає 205,10 грн., а сума нарахованої банком неустойки складає 3100 грн. Отже, сума неустойки є значно завищеною по відношенню до суми заборгованості, що відповідно до п.5 ч.З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою договору, оскільки встановлена вимога щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Суму штрафів (фіксована частина 500 грн. та процентна складова 624,92 грн. відповідач також не визнає оскільки згідно ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

У зв`язку з введенням 15 грудня 2017 року в дію змін до Цивільного процесуального кодексу України ухвалою суду від 04 січня 2018 року постановлено продовжити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані учасниками процесу докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню підлягає частково виходячи з наступного.

Так, 25 березня 2010 року ОСОБА_1 уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» наддало, а він отримав кредит у розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З наданої на вимогу суду довідки (а.с. 115) слідує, що ПАТ КБ «Приватбанк» клієнту ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №б/н від 25 березня 2010 року було надано кредитну картку № НОМЕР_2 , з терміном дії до 31 липня 2017 року.

На підставі вказаного договору відповідач отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач здійснив 20 листопада 2014 року в сумі 170 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача ОСОБА_1 з квітня 2014 року виникла поточна заборгованість за кредитом, а з липня 2014 року виникла прострочена заборгованість за кредитом, та відсотками відповідно.

Станом на 01 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 по договору кредиту перед Банком становить 205,10 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, а також банком нараховано відповідачу: заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9 193,25 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 100 грн.; штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 624,92 грн. (процентна складова).

Отже, між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 25 березня 2010 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання).

В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

На підставі викладеного позовна вимога ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 25 березня 2010 року, а саме - заборгованості за кредитом в сумі 205,10 грн. підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості процентам за користування кредитом суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до укладеного 25 березня 2010 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 01 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 по договору кредиту перед Банком становить: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 205,10 грн., а також нараховано відповідачу заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9 193,25 грн.

При цьому, з копії посвідчення серії НОМЕР_3 , виданного Управлінням персоналу штабу Командування ВМС ЗС України 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2017 року № 1165 видно, що старший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 13 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 року та з 28 січня 2017 року по 26 червня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО м. Маріуполь Донецької області.

Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню.
На підставі викладеного, в період з 13 жовтня 2016 року по 26 червня 2017 року ОСОБА_1 з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду нараховані Банком штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань по кредитному договору, а також проценти за користування кредитом стягненню не підлягають, а підлягають списанню.

Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Суд погоджується з запереченнями відповідача, що оскільки приєднані до справи Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи не містять його підпису, то немає підстав вважати, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Разом з тим, що хоча і не можливо встановити розмір процентної ставки за кредитним договором, у відповідності до положення частини першої статті 1048 ЦК України, згідно якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обов`язковість визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України в межах позовної давності з 29 червня 2014 року по 13 жовтня 2016 року, яка розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] х [облікова ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів] :

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргу (грн.)Облікова ставка НБУРозрахункова ставка ( % у рік)Проценти (грн.)
29.06.201406.07.20148134,639,59,50,28
07.07.201430.07.201423241,6312,512,51,90
31.07.201428.08.201428241,6312,512,52,31
29.08.201431.08.20142241,6312,512,50,16
01.09.201429.09.201428241,6312,512,52,31
30.09.201430.09.20141241,6312,512,50,82
01.10.201427.10.201426241,6312,512,52,15
28.10.201429.10.20141241,6312,512,50,82
30.10.201431.10.20141241,6312,512,50,82
20.11.201429.11.20149205,1014140,70
30.11.201414.12.201414205,1014141,10
15.12.201430.12.201415205,1014141,18
31.12.201421.12.20141205,1014140,07
01.01.201529.01.201528205,1014142,20
30.01.201531.01.20151205,1014140,07
01.02.201505.02.20154205,1014140,31
06.02.201503.03.201525205,1019,519,52,73
04.03.201527.08.,10303029,66
28.08.201524.09.201527205,1027274,09
25.09.201531.12.201597205,10222211,99
01.01.201621.04.,10222213,72
22.04.201626.05.201634205,1019193,62
27.05.201623.06.201627205,1018182,73
24.06.201628.07.201634205,1016,516,53,15
29.07.201615.09.201648205,1015,515,51,45
16.09.201613.10.201627205,1015152,27
Всього: 92, 61 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача за вказані періоди складає 92 грн. 61 коп.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладеної в постанові 6-1412цс16 від 09 вересня 2016 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 крім заборгованості за кредитом у сумі 205 грн. 10 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з червня 2014 року до 12 жовтня 2016 року в розмірі 92 грн. 61 коп.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею (комісією) в сумі 3 100 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 624,92 грн. (процентна складова), суд прийшов до висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня ? це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до повного виконання зобов`язання.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Як зазначено у правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України під час розгляду справи №6-167 цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відтак, оскільки відповідач став порушувати зобов"язання за кредитним договором з листопада 2014 року строк позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) розпочав свій перебіг у липні 2014 року, проте Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 нарахованих пені та штрафів лише у червня 2017 року, тобто після закінчення одного року, що вказує на факт спливу спеціальної позовної давності для пред`явлення до суду вказних вимог.

Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником позивача ОСОБА_2 подана заява до суду про застосування строку позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому, оскільки позивач звернувся до суду у червня 2017 року, то вимоги щодо стягнення нарахованої неустойки (пені та штрафів) задоволенню не підлягають через збіг строку спеціальної позовної давності, встановленої п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, а нараховані - підлягають списанню.
З довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2017 року № 1165 видно, що старший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 13 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 року та з 28 січня 2017 року по 26 червня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО м. Маріуполь Донецької області.

На підставі викладеного, в період з 13 жовтня 2016 року по 26 червня 2017 року ОСОБА_1 з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду нараховані Банком штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань по кредитному договору, а також проценти за користування кредитом стягненню не підлягають, а підлягають списанню.

Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 223, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 258, 267, 525, 526, 530, 536, 553, 554, 610, 611, 1048-1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вулиця Грушевського будинок 1Д місто Дніпро Дніпропетровської області, ) до ОСОБА_1 (зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25 березня 2010 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт Серії НОМЕР_5 виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 17 березня 1998 року), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 25 березня 2010 року, в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 205 грн. 10 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 92 грн. 61 коп., судові витрати в сумі 35 грн., а всього 332,71 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик