Справа № 346/1096/17
Провадження № 2/346/385/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом та посилається в позовній заяві на те, що 22 жовтня 2008 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк уклав з відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір № IFХRFВ10380423, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 630,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 20.01.2017 року має заборгованість в сумі 24 743,03 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю .

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог з тих підстав, що строк кредитного договору був визначений з 22.10.2008 року по 22.08.2009 року, а тому з цього часу починається строк позовної давності. Позивач звернувся до суду в березні 2017 року та, враховуючи, що від позивача до суду клопотань про продовження строку позовної давності не надходило, вважає, що строк позовної давності визначений законом тривалістю у три роки, закінчився, а тому в задоволенні позову просив відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, та справу розглянути у його відсутності .

Враховуючи заяви представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши письмові докази по справі, суд доходить висновків.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2008 року між позивачем ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFХRFВ10380423, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 630,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві .(а.с.5-9)

За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, в зв»язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 20 січня 2017 становить 24 743,03 грн., з яких: 476,81 грн. заборгованість за кредитом; 10,16 грн. заборгованість за відсотками за користуванням кредитом; 163,46 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 22 438,17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 154,43 грн. штраф (процентна складова).(а.с.4)

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1ст.259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (до кредитного договору (заяви позичальника) № IFХRFВ10380423) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.(а.с.8)

Відповідно до ч.ч.1,5ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Згідно заяви позичальника № IFХRFВ10380423 від 22.10.2008 року ОСОБА_2 надав Позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 630,72 грн. на строк 10 місяців з 22.10.2008 року по 22.08.2009 року. Отже, перебіг позовної давності почався з 23.08.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує домовленість про збільшення позовної давності тривалістю 5 років. Кінцева дата повернення кредиту 22.08.2009 року, а позивач звернувся до суду з позовною заявою в березні 2017 року.

Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, який закінчився у серпні 2014 року.

За встановлених обставин, суд вважає, що в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , слід відмовити із-за спливу строку позовної давності.

На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. ч.2 ст.247, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFХRFВ10380423 від 22.10.2008 року у розмірі 24 743,03 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 березня 2018 року

Суддя Беркещук Б. Б.