АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Макаренко І.О.
№22-ц/796/2783/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про захист прав споживачів та про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19., ОСОБА_20 звернулися до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року позовні вимоги роз'єднано в окремі провадження, зокрема в окреме провадження виділено позов ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху в зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року позовну заяву залишено без руху в зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що позивач є споживачем фінансових послуг відповідно до укладеного договору банківського вкладу, а тому на ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зауважує, що після початку процедури виведення банку з ринку (визнання його неплатоспроможним, ліквідації) вкладник не втрачає статус вкладника, тому захист його прав регламентується, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів», яким в свою чергу, передбачені пільги по сплаті судового збору.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в якому посилався на те, що між ним та ПАТ «Банк Форум» укладені Договори банківського вкладу. Постановою Правління НБУ №355 від 13.06.2014 року ухвалено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк Форум» з 13.06.2014 року та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16.06.2014 року вирішено розпочати ліквідацію банку, тому відповідачем є Фонд, оскільки він здійснює повне управління банком та розпорядження його майном.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є правовідносини щодо виплати Фондом відшкодування за вкладам, які регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не Законом України «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому надано строк для надання документу на підтвердження сплати судового збору. (а.с.57-58)

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримано представником позивача 07.12.2017 року, проте станом на 14 грудня 2017 року недоліки позивачем та його представником не усунуті, судовий збір не сплачено. (а.с.62)

Разом з тим, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ПАТ «Банк Форум» укладено договори банківського вкладу №2630/1111/612752 від 10 липня 2013 року та №2630/1111/672369 від 08 січня 2014 року.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, тому на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди.

Отже, після початку процедури виведення банку з ринку (визнання його неплатоспроможним, ліквідації) вкладник не втрачає статус вкладника, тому захист його прав регламентується, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів», яким в свою чергу, передбачені пільги по сплаті судового збору.

Частина 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність посилання суду першої інстанції на те, що на правовідносини між позивачем та Фондом щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на зазначене вище та повернув заяву з підстав несплати судового збору, в той час як ОСОБА_3 є вкладником і споживачем послуг та відповідно до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»є звільненим від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва