Провадження №22-ц/772/274/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуСправа № 138/2294/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М..,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» про розірвання договору оренди землі,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року, ухваленого у складі судді Київської Т.Б., -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, який мотивований тим, що позивачу належить земельна ділянка площею 1,2617 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 16 травня 2013 року між позивачем та ТОВ «Рубін» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Позивачу стало відомо, що ТОВ «Рубін» у 2013 році, без згоди позивача, передав ТОВ «Ексад» право оренди згаданої вище земельної ділянки, на підставі договору про заміну сторони у договорі оренди землі, який рішенням господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року визнаний недійсним. Крім того, позивач також дізнався, що його земельна ділянки, без його згоди, перебуває в оренді ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», як правонаступника прав та обов'язків ТОВ «Рубін». Зважаючи на викладене, позивач просить розірвати договір оренди, укладений між ним та ТОВ «Рубін», правонаступником якого є ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення його прав, договір про заміну сторони у договорі оренди землі від 30 грудня 2013 року визнаний недійсним рішенням Господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року і реорганізація ТОВ «Рубін» у ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» також не може бути підставою для розірвання договору оренди землі,

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Апеляційну скаргу представник позивача мотивував тим, що суд не врахував факту неодноразового передання відповідачем земельної ділянки третім особам без згоди власника, що є підставою для розірвання договору. Зокрема, передачі ТОВ «Рубін» у 2013 році ТОВ «Ексад» право оренди земельної ділянки, що було встановлено рішенням господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року та передачі права оренди у 2017 році ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» у звязку з ліквідацією ТОВ «Рубін».

Відзив на вище зазначену апеляційну скаргу не подано.

Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2137-VIII від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 213 ЦПК України (чинного на момент ухвалення рішення) визначалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено та не оспорювалось сторонами, що позивач є власником земельної ділянки, загальною площею 1,2617 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ВН та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

16 травня 2013 року між позивачем та ТОВ «Рубін» укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки (далі - договір оренди) строком на 10 років, тобто до 16 травня 2023 року. Договір оренди зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2337304.

Крім того, судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року, по справі № 902/372/17, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір про заміну сторони у договорі оренди землі від 30 грудня 2013 року з додатками, укладений між ТОВ «Рубін» та ТОВ «Ексад» щодо земельних ділянок, які знаходяться на території Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.

Саме ця обставина, передача ТОВ «Рубін» товариству «Ексад» земельної ділянки належної позивачу без його згоди, на думку позивача, і є підставою для розірвання договору оренди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 25 Закону України «Про оренду землі» встановлює перелік обовязків орендаря земельної ділянки, проте не містить обовязку, який, як вважає позивач не виконаний відповідачем у даних правовідносинах.

Обовязки землекористувачів, якими є і орендарі земельних ділянок, визначені і в ст. 96 ЗК України, яка також не містить такого обовязку орендаря, про невиконання якого вказує позивач, як підставу для розірвання договору оренди землі.

Не передбачено такої підстави для припинення права користування земельною ділянкою і ст. 141 ЗК України.

Не має такого обовязку і серед визначених сторонами у п. 9.4 договору оренди землі від 16.05.2013 року Обовязків Орендаря (а.с.13).

Натомість, договором, у п. 9.3 Права Орендаря, передбачено право орендаря передати земельну ділянку або її частину іншій особі в суборенду за згодою з Орендодавцем (п.9.3 договору). Аналогічна норма міститься і в ст. 93 ЗК України.

Таким чином, передача орендарем земельної ділянки в суборенду є правом орендаря, яке може бути реалізоване лише за згодою орендодавця.

Враховуючи наведене, посилання позивача у позові та апеляційній скарзі на порушення відповідачем саме обовязків орендаря визначених Законом України «Про оренду землі», ЗК України, або договором оренди землі від 16.05.2013 року, наслідком чого є розірвання договору, є безпідставними.

В той же час, з встановлених судами обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з найму (оренди) земельної ділянки, які регулюються в тому числі загальними нормами цивільного законодавства, в частині, що не суперечать спеціальним нормам.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Отже, встановивши у даній справі факт передачі саме товариством «Рубін» земельної ділянки позивача без його дозволу іншій особі, суд може розірвати договір оренди землі виходячи з положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі», що відсилає на інші підстави визначені законами, зокрема з підстав передбачених пунктом 2 ч. 1 ст. 783 ЦК України.

Проте, колегія суддів вважає, що в даній цивільній справі відсутні докази, що свідчать про протиправні дії ТОВ «Рубін» щодо фактичної та юридичної передачі товариством прав на земельну ділянку позивача третім особам.

Так, з рішення Господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року вбачається, що саме правонаступник ТОВ «Рубін» - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» звернулось в господарський суд з позовом до ТОВ «Ексад» про визнання недійсними договорів про заміну сторони у договорі оренди землі від 30 грудня 2013 року. Підставою позову було заявлено, що ТОВ «Рубін» ніколи не укладало спірних договорів, у відносини з ТОВ «Ексад» ніколи не вступала. На копіях цих договорів вбачається підпис невідомої особи, а не директора ТОВ «Рубін», відтиск печатки не відповідає дійсності.

Всі ці обставини були предметом дослідження господарського суду, але не були доведені у звязку з відсутністю оригіналів оспорюваних договорів, яких у позивача, з огляду на підстави позову, не було, а відповідач і державний реєстратор їх також не надали.

В обгрунтування позову у даній справі, а також аргументуючи апеляційну скаргу, позивач вказує, що саме ТОВ «Рубін» порушив його права, передавши без його згоди земельну ділянку третій особі, що встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року.

Не можна погодитись з такими аргументами, оскільки матеріали справи вказують на інше. Зокрема, господарський суд не зміг встановити справжність оспорюваних правочинів з незалежних від позивача причин, вказуючи на відсутність їх оригіналів.

Комплексний аналіз ухваленого господарським судом рішення та зібрані і оцінені ним докази дає право констатувати, що походження оспорюваних договорів від 30 грудня 2013 року і їх правову природу господарським судом встановлено не було і такі договори не досліджувались. Проте, встановивши, що ТОВ «Ексад» без згоди власників земельних ділянок отримало право оренди, зареєструвавши ці права, господарський суд задовольнив позов з інших підстав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи та пояснень учасників видно, що фактичної передачі, зокрема спірної земельної ділянки, від ТОВ «Рубін» до ТОВ «Ексад» ні у 2013 році, ні в подальшому не відбулося. Використовувати земельну ділянку позивача та сплачувати орендну плату продовжував ТОВ «Рубін», а позивач її отримував та заперечень не мав. Про існування ж договору, яким нібито передано право оренди товариству «Ексад», власникам земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_2, до розгляду справи господарським судом, відомо не було, що встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року, а тому право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, фактично порушено і не було.

Апеляційний суд також погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі у звязку з реорганізацією ТОВ «Рубін».

Суд першої інстанції встановив, що загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Рубін» було прийнято рішення, оформлене протоколом №01/11 від 01 листопада 2016 року, про реорганізацію ТОВ «Рубін» шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю СХК «Вінницька промислова група» ().

Відповідно до п. 1.3 статуту ТОВ СХК «Вінницька промислова група» в новій редакції, затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 09 лютого 2017року, оформленого протоколом №09/02/17, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СХК "Вінницька промислова група» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубін».

10 лютого 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ТОВ «Рубін» в результаті приєднання до ТОВ «СХК "Вінницька промислова група», де останнє зазначено як правонаступник прав та обов'язків ТОВ «Рубін».

Згідно передавального акта, затвердженого зборами під час приєднання, товариство з обмеженою відповідальністю "Рубін" передало, а товариство з обмеженою відповідальністю СХК «Вінницька промислова група» прийняло, згідно сальдової відомості рахунку 6851 «Паєвики» (Розрахунки з іншими кредиторами) зобов'язання перед кредиторами ТОВ «Рубін» по оренді земельних ділянок «паїв» в кількості 1354 особи.

10 лютого 2017 року представниками ТОВ «Рубін» та ТОВ «СХК Вінницька промислова група» було складено три акти приймання-передачі договорів оренди ділянок, що розташовані на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, Сугаківської та Тропівської сільських рад Могилів-Подільського району Вінницької області. Згідно вказаних актів ТОВ «Рубін» передало, а ТОВ «СХК промислова група» прийняло 1613 договорів оренди землі.

Факт того, що ТОВ «Рубін» було реорганізовано, а не ліквідовано, встановлено також вказаним вище рішенням господарського суду.

Висновок суду першої інстанції щодо незастосування правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові 6-166цс13 від 12 лютого 2014 року, до цих правовідносин є правильним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право оренди перейшло до правонаступника ТОВ «Рубін» - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» в порядку, передбаченому законом, а тому права та інтереси позивача не порушено.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 12.6 договору оренди землі від 16 травня 2013 року також закріплено, що реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги про те, що передача земельної ділянки позивача по справі за рішенням власників ТОВ «Рубін» відбулась протиправно і є підставою для розірвання договору оренди землі є безпідставними.

Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, порушень прав позивача, на захист яких він звернувся до суду у визначений ним спосіб, не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01 грудня 2017 рокуу даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев