ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м.Суми

Справа №583/2347/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/216/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач ОСОБА_2;

треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

позивачі за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2017 року в складі судді Ільченко В.М., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 25 листопада 1995 року по 10 травня 2016 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_2, вели з ним спільне господарство, утримували підсобне господарство, мали спільний бюджет.

Остаточно уточнивши вимоги, просила встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 25 листопада 1995 року по 18 травня 2016 року; визнати за нею право власності та виділити їй наступне майно: пральну машину «Зануссі» вартістю 2500 грн.; холодильник вартістю 3000 грн.; холодильну камеру вартістю 2400 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; музичний центр вартістю 1500 грн.; антену для телевізора 2 шт. вартістю 1800 грн.; кондиціонер вартістю 2000 грн.; мультиварку вартістю 800 грн.; електром'ясорубку вартістю 600 грн.; обігрівач вартістю 400 грн.; водонапірну побутову станцію вартістю 600 грн.; електропилку вартістю 1600 грн.; бензопилу вартістю 2000 грн.; м'яку частину вартістю 3500 грн.; диван та двоє крісел вартістю 900 грн.; комод вартістю 300 грн.; книжну шафу вартістю 1000 грн.; кухонний гарнітур вартістю 2800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн., всього на суму 33000 грн.; визнати за відповідачем право власності на автомобіль ВАЗ 210700-20 колір 140 кузов № НОМЕР_1 вартістю 34350 грн. та виділити йому пасіку із 7 вуликів, вартістю 4000 грн.; медогонку вартістю 400 грн., всього на суму 38750 грн. Стягнути з відповідача на її користь різницю вартості виділеного йому майна, компенсацію 1/2 частини вартості незавершеного будівництва бані, кочегарки, гаражу, свердловини, а також 1/2 частини вартості за проведені поліпшення у ванній кімнаті, коридорі кухні, фасаду житлового будинку АДРЕСА_1 в сумі 162478 грн. 99 коп.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним зустрічним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 12 листопада 2008 року по 01 травня 2016 року він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 в домоволодінні по АДРЕСА_1 м. Охтирка. Також за вказаною адресою проживали його брат ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 З червня 2010 року з ними проживала співмешканка сина ОСОБА_7, а з 09 квітня 2013 року його онук ОСОБА_6 Проживали всі разом в одному будинку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. За період з 2008 року по 2012 рік за спільні кошти усіх членів родини були придбані будівельні матеріали та обладнання, які в наступному використані під час ремонту та покращення домоволодіння ОСОБА_1, розташованого по АДРЕСА_2 у м. Охтирка на суму 12270 грн.

Крім того, ОСОБА_1 за спільні сімейні кошти в період 2012-2016 роки здійснила покращення у власному будинку по пров. Кооперативному, 30 м. Охтирка, а саме: замінила в будинку та літній кухні вікна на пластикові; змінила вхідні та міжкімнатні двері в будинку та кухні, сараї, провела внутрішні ремонтні роботи в кімнатах та підсобних приміщеннях будинку, здійснила утеплення будинку пінопластом.

Остаточно уточнивши вимоги, просив встановити факт спільного проживання з ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 12 листопада 2008 року по 01 травня 2016 року. Визнати за ним право власності на 1/2 частину вартості використаних матеріалів та виконаних робіт у житловому будинку по АДРЕСА_2 м. Охтирка та стягнення з ОСОБА_1 на його користь грошової компенсації у розмірі 33318 грн.; визнати за ним право спільної сумісної власності на наступне майно: 5 комплектів постільної білизни на суму 1350 грн.; два покривала на суму 1200 грн.; 10 кролів та 10 курей на суму 4500 грн., всього на суму 7050 грн. Виділити майно у власність ОСОБА_1 та стягнути на його користь компенсацію відповідно до розміру його частки, визнати право спільної сумісної власності на майно: пральну машину «Зануссі» вартістю 2500 грн.; двокамерний холодильник вартістю 3000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; тюнер для телевізора, вартістю 800 грн.; електром'ясорубку вартістю 600 грн.; холодильну камеру вартістю 2400 грн.; м'який куточок вартістю 3500 грн.; диван-ліжко вартістю 1200 грн.; комод вартістю 300 грн.; три стільці вартістю 150х3=450 грн.; 10 нових комплектів білизни вартістю 270х10=2700 грн.; 4 подушки з пір'я вартістю 200х4=800 грн.; 2 ковдри вартістю 400х2=800 грн.; блендер-соковижималку вартістю 800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн., всього на суму 24750 грн. та з метою реального розподілу пральну машину, диван-ліжко, одну подушку з пір'я, килим розміром 1,5мх3м, всього на суму 4900 грн. виділити ОСОБА_1, інше майно на суму 19850 грн. виділити у спільну сумісну власність ОСОБА_2, витребувавши його з володіння та користування ОСОБА_1

Визнати за ним право спільної сумісної власності на грошові заощадження у розмірі 5000 доларів США, з метою реального розподілу виділити у власність ОСОБА_1 1000 доларів США а йому 4000 доларів США, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 доларів США (103600 грн. на час звернення до суду за курсом НБУ); стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1200 грн. вартості належної йому чоловічої куртки.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6, як його законний представник, звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на майно, яке було придбано за спільні сімейні кошти для проведення ремонтів у домоволодінні по АДРЕСА_2 у м. Охтирка, який належить ОСОБА_1 на суму 12270 грн. Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на майно: пральну машину «Зануссі» вартістю 2500 грн.; двокамерний холодильник вартістю 3000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; тюнер для телевізора, вартістю 800 грн.; електром'ясорубку вартістю 600 грн.; холодильну камеру вартістю 2400 грн.; м'який куточок вартістю 3500 грн.; диван-ліжко вартістю 1200 грн.; комод вартістю 300 грн.; три стільці вартістю 150х3=450 грн.; 10 нових комплектів білизни вартістю 270х10=2700 грн.; 4 подушки з пір'я вартістю 400х2=800 грн.; 2 ковдри вартістю 400х2=800 грн.; блендер-соковижималку вартістю 800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн., всього на суму 24750 грн. та з метою реального розподілу, а саме: пральну машинку, диван-ліжко, одну подушку з пір'я, килим розміром 1,5мх3м, всього на суму 4900 грн. виділити ОСОБА_1, інше майно на суму 19850 грн. виділити у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, витребувавши його з володіння та користування ОСОБА_1 Визнати за ними право спільної сумісної власності на спільні сімейні грошові заощадження у розмірі 5000 доларів США (129500 грн. на час звернення до суду за курсом НБУ), з метою реального розподілу виділити у власність ОСОБА_1 1000 доларів США, виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 4000 доларів США, витребувати зазначені грошові кошти з володіння ОСОБА_1 та передати їх у володіння та користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_4 право власності на музичний центр «Айва» вартістю 1500 грн., витребувати зазначене майно з володіння та користування ОСОБА_1 та передати йому у користування; визнати за ОСОБА_3 право власності на електрообігрівач вартістю 400 грн., витребувати зазначене майно з володіння та користування ОСОБА_1 та передати йому у користування.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на мультиварку вартістю 1300 грн., витребувати зазначене майно з володіння та користування ОСОБА_1 та передати у користування ОСОБА_4 як законного представника малолітнього ОСОБА_6

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 18 травня 2016 року.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: 3 комплекти постільної білизни вартістю 270 грн. за комплект на суму 810 грн.; два покривала на суму 1200 грн.; пральну машину «Зануссі» вартістю 2500 грн.; двокамерний холодильник вартістю 3000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; тюнер для телевізора, вартістю 800 грн.; електром'ясорубку вартістю 600 грн.; холодильну камеру вартістю 2400 грн.; м'який куточок вартістю 3500 грн.; комод вартістю 300 грн.; три стільці вартістю 150х3=450 грн.; 2 подушки з пір'я вартістю 200х2=400 грн.; 2 ковдри вартістю 400х2=800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн.; обігрівач вартістю 400 грн.; 4 курей вартістю 150 грн. за одну; 4 кролів вартістю 300 грн. за одного.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини належного їй майна 16690 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 56840 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на музичний центр вартістю 1500 грн. та витребувано його у ОСОБА_1, передано власнику ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_6 право власності на мультиварку вартістю 800 грн. та витребувано її у ОСОБА_1, передано законному представнику малолітнього власника ОСОБА_4

У задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2129 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4352 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 23 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині встановлення факту проживання однією сім'єю його з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 12 листопада 2008 року, стягнення з нього на користь відповідача компенсації у розмірі 16690 грн. та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на його користь вартість незаконно вилученої чоловічої куртки у розмірі 1200 грн.; стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості використаних для покращання житлового будинку по пров. Кооперетивний, 30 м. Охтирка матеріалів та виконаних робіт у сумі 33318 грн.; компенсацію вартості 1/2 частини належного відповідачу майна у розмірі 15900 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

При цьому зазначає, що доведеним є факт спільного проживання його з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу лише з 12 листопада 2008 року по 01 травня 2016 року. Вказує, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, що вона є співвласником автомобіля ВАЗ-2107, оскільки він був придбаний за рахунок спільних коштів його сина та брата у квітні 2008 року. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні на його користь компенсації за здійснення покращань домоволодіння ОСОБА_1, які проводились за спільні сімейні кошти у період їх спільного проживання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення її позову.

Вказує, що суду були надані належні докази, які підтверджували перелік виконаних будівельних та ремонтних робіт на суму 162478 грн. 99 коп., проведених у домоволодінні АДРЕСА_1, у період спільного проживання її з ОСОБА_2 та за їх спільні кошти, а тому відповідач повинен компенсувати їй 1/2 частину вартості виконаних будівельних та ремонтних робіт у розмірі 81239 грн. 49 коп.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та заперечували проти скарги ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_8, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позовів, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Сімейним кодексом України в редакції, яка набрала чинності з 01 січня 2004 року, а тому такий факт може бути встановлений судом лише з моменту набрання чинності зазначеної норми закону, тобто з 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

За змістом ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2004 року по 16 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та були пов'язані спільним побутом.

Правові підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без укладення шлюбу за період до 01 січня 2004 року відсутні.

Також судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2009 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2. Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належить на праві власності ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2009 року.

Житловий будинок з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування від 05 лютого 1996 року та ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01 квітня 1996 року, по 1/2 частині кожному.

За вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З довідки квартального комітету «Восьма сотня» від 11 серпня 2016 року № 173 вбачається, що ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1. Його сім'я складається з: ОСОБА_3 - брат, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_10 - онук, ОСОБА_5 - невістка, яка фактично проживає за вказаною адресою, але зареєстрована в АДРЕСА_3.

Вищезазначене майно не є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки 1/2 частина будинку по АДРЕСА_1 була набута ОСОБА_2 у власність до початку проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, а ОСОБА_1 отримала 1/2 частину у будинку по АДРЕСА_2 м. Охтирка у спадщину.

З договору купівлі-продажу № 30 від 16 квітня 2008 року вбачається, що ОСОБА_11 придбано автомобіль ВАЗ 210700-20, кузов № НОМЕР_1, за ціною 34350 грн. (т.1, а.с. 10).

Згідно з висновком комплексної судової автотоварознавчої, товарознавчої, будівельно-технічної експертизи № НОМЕР_3 від 19 квітня 2017 року, ринкова вартість легкового автомобіля марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, 2008 року випуску червоного кольору, станом на 04 квітня 2017 року складає 56840 грн.

Вартість будівельних і ремонтних робіт, які значаться проведеними у домоволодінні за адресою: м. Охтирка, АДРЕСА_2 при виконанні робіт господарським способом, з урахуванням покриття загальновиробничих витрат, фіксованого податку, ПДВ на вартість матеріалів, складає 50807 грн. (т. 2, а.с. 24-30).

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1370 від 24 жовтня 2017 року вбачається, що вартість використаних матеріалів та виконаних робіт у будинку за адресою: м. Охтирка, АДРЕСА_2 по придбанню газового обладнання: опалювального приладу марки Антон АОГВ-10 та вузла обліку газу марки Самгаз G4 та приладів системи опалення, підключенню системи газопостачання та системи опалення, при виконанні робіт господарським способом, з урахуванням покриття загальновиробничих витрат, фіксованого податку, ПДВ на вартість матеріалів складає 15829 грн. (т. 2, а.с. 189).

Сторонами не заперечується, що за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, було придбане наступне майно: 3 комплекти постільної білизни вартістю 270 грн. за комплект на суму 810 грн.; два покривала на суму 1200 грн.; пральна машинка «Зануссі» вартістю 2500 грн.; двокамерний холодильник вартістю 3000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; тюнер для телевізора вартістю 800 грн.; електром'ясорубка вартістю 600 грн.; холодильна камера вартістю 2400 грн.; м'який куточок вартістю 3500 грн.; комод вартістю 300 грн.; три стільці вартістю 150х3=450 грн.; 2 подушки з пір'я вартістю 200х2=400 грн.; 2 ковдри вартістю 400х2=800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн., а також 4 курей та 4 кролів.

Сторонами визнається належність ОСОБА_4 музичного центру, як його особистої власності, а тому вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказуванню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 16 травня 2016 року. Майно, набуте сторонами за час спільного проживання за вказаний період, є об'єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з доведеності належності ОСОБА_4 музичного центру, а ОСОБА_6 - мультиварки.

Рішення в цій частині сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку, відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 74 СК України, яка набрала чинності з 01 січня 2004 року, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Главою 8 СК України регулюються питання права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, за відсутності домовленості про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ч. 4 ст. 368 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам процесуального закону, ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним та третіми особами за їх спільні кошти були придбані матеріали та виконані роботи у будинку по АДРЕСА_2 у м. Охтирка.

ОСОБА_1 також не надала і матеріали справи не містять доказів, що за час проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за їх спільні кошти були проведені будівельні та ремонтні роботи у домоволодінні по АДРЕСА_1 у м. Охтирка.

Тому доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 щодо безпідставної відмови у стягненні з відповідача на його користь грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості використаних для покращання житлового будинку по пров. Кооперетивний, 30 м. Охтирка матеріалів та виконаних робіт у сумі 33318 грн. та ОСОБА_1 стосовно необгрунтованої відмови їй у стягненні компенсації 1/2 частини вартості виконаних будівельних та ремонтних робіт у розмірі 81239 грн. 49 коп. у будинку по АДРЕСА_1 у м. Охтирка, не приймаються до уваги колегією суддів.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить йому на праві особистої власності та не підлягає поділу, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено факт проживання сторін однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу, з 01 січні 2004 року по 01 травня 2018 року, а тому вказане рухоме майно є їх спільним сумісним майном і підлягає поділу. В суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечувала проти залишення автомобіля у власності ОСОБА_2, а тому колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що на його користь з ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню вартість належної йому куртки, також не ґрунтуються на доказах.

Отже, за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є легковий автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 56840 грн.; 3 комплекти постільної білизни, вартістю 270 грн. за комплект на суму 810 грн.; два покривала на суму 1200 грн.; пральна машина «Зануссі» вартістю 2500 грн.; двокамерний холодильник вартістю 3000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2000 грн.; тюнер для телевізора, вартістю 800 грн.; електром'ясорубка вартістю 600 грн.; холодильна камера вартістю 2400 грн.; м'який куточок вартістю 3500 грн.; комод вартістю 300 грн.; три стільці вартістю 150х3=450 грн.; 2 подушки з пір'я вартістю 200х2=400 грн.; 2 ковдри вартістю 400х2=800 грн.; килим розміром 3мх4м вартістю 1200 грн.; килим розміром 1,5мх3м вартістю 1000 грн.; дві сині доріжки вартістю 700 грн.,обігрівач вартістю 400 грн., а також 4 курей, вартістю 150 грн. за одну, та 4 кролів, вартістю 300 грн. за одного, здійснив розподіл вказаного майна та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини належного їй майна 16690 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2017 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

О.Ю.Кононенко

О.І.Собина

С.С.Ткачук