29.01.2018 227/212/18
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

29 січня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши подання старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1, про оголошення у розшук боржника ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2018 року старший державний виконавець Добропільського МВ ДВС ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з поданням, в якому просить оголосити в розшук боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у звязку з невиплатою заборгованості за рішенням Добропільського міськрайонного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 на утримання дитини Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши зміст вказаного подання та долучених до нього матеріалів, суд дійшов висновку, що воно не може бути прийнято до провадження, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини.

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону, в разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Під час звернення державним виконавцем до суду з поданням про розшук боржника, останній повинен керуватися Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про державну виконавчу службу", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, а також Методичними рекомендаціями щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв, які викладені в листі Міністерства юстиції України від 18 грудня 2006 року N 25-1/899/7 "Щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв".

Статтею 438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.

Як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець повинен був дотримуватись вимог щодо змісту та форми подання, у якому, крім іншого, повинно міститись:

- найменування органу державної виконавчої служби, його місцезнаходження, ім'я, найменування осіб - сторін у справі, їх місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу (заявнику) відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, якщо такі відомі. При вирішенні питання стосовно того, яких осіб необхідно зазначати як сторони у справі, слід виходити з наступного. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з поданням бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник;

- виклад обставин, якими державний виконавець обґрунтовує свої вимоги (у поданні державний виконавець повинен чітко зазначити в чому полягає складність виконання рішення чи в зв'язку з чим таке рішення неможливо виконати). В обов'язковому порядку у поданні мають бути посилання на норми закону, якими обґрунтовуються вимоги. При цьому обґрунтування звернення повинно бути не лише на положеннях Закону України «Про виконавче провадження», а й на положення інших актів цивільного законодавства;

- зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до подання.

Вказані вимоги до подання зазначені і в Методичних рекомендаціях щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв.

Проте, ці вимоги державним виконавцем не дотримані, оскільки подання не містить:

- ім'я, найменування осіб - сторін у справі, їх місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу (заявнику) відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

- зазначаючи обставини, якими державний виконавець обґрунтовує свої вимоги, а саме про те, що встановити фактичне місце знаходження боржника, на даний час, не має можливості, останнім не зазначено всіх доказів, що підтверджують вказану обставину. Подання не містить відомостей в рамках якого виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням (не зазначено його номер).

Крім того, подання взагалі не містить конкретного переліку документів, які державним виконавцем додані до подання, що не дає можливості суду перевірити факт їх надання до суду.

Відповідно п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримання інформації щодо місця роботи боржника: ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

До подання про розшук боржника долучено копію акту державного виконавця від 02 січня 2018 року про вихід на встановлене Добропільським МВ ДВС місце проживання, який в свою чергу не відповідає вимогам щодо процедури складання актів, визначеним у пункті 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, відповідно до яких текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. Акт підписано лише самим державним виконавцем Курган Н.Г.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач (заявник) зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач (заявник) може додати до позовної заяви (подання) копії відповідних доказів).

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено обовязок учасника справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, копії документів, які державний виконавець долучив до подання, не засвідчені належним чином, а саме: не містять підпису державного виконавця та дати засвідчення копій документів.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність залишення подання без руху та надання державному виконавцю строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 175, 177, 185, 438 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1, про оголошення у розшук боржника ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без руху і надати державному виконавцю термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали.

Повідомити державного виконавця про необхідність усунення недоліків вказаних в ухвалі та розяснити, що у разі не виправлення недоліків у вказаний термін подання вважатиметься не поданим та буде йому повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_4

29.01.2018