Провадження № 2/761/2875/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2017 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитини повноліття.

Ухвалою від 03.08.2017 року відкрито провадження у даній справі.

20.09.2017 року ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково.

20.10.2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 30.11.2017 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 22.09.2006 року вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 22.09.2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з яким безпосередньо проживає дитина.

Разом з тим, стороною позивача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, проживає саме з позивачкою.

При цьому, в судовому засіданні судом встановлено та не заперечувалось стороною позивача, що дитина фактично проживає з батьком ОСОБА_2, який піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що підтверджується листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 08.09.2017 року, письмовою заявою ОСОБА_2 від 10.10.2017 року щодо з'ясування факту проживання з ним його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.10.2017 року та листом Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 31.10.2017 року.

Крім того, 15.11.2017 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 укладено договір про здійснення батьківських прав та обов'язків щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також Додаток № 1 до нього, умови якого ОСОБА_2 виконуються в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідно до вимог закону право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з яким безпосередньо проживає дитина, при цьому судом було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає разом з відповідачем, а не з позивачкою, яка звернулась з даним позовом, будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було, тому суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись до ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: