Єдиний унікальний номер 225/5482/16-ц Номер провадження 22-ц/775/47/2018
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Папоян В.В.,

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 225/5482/16-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Торецької міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за апеляційною скаргою Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року (суддя Мигалевич В.В., заочне рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Торецьк Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивачка звернулася з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що під час спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні та вихованні.

Зазначає, що батько належним чином не виконує свої обов'язки з догляду, виховання та матеріального забезпечення свого сина, не бере будь-якої участі у його вихованні. Весь цей час відповідач жодного разу не цікавився станом здоров'я та життям сина, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. З березня 2014 року відповідач взагалі став поводити себе аморально, а протягом 2015 року неодноразово застосовував відносно неї та сина фізичне насильство, спричиняючи тим самим тілесні ушкодження.

У зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, оскільки вважає, що не суперечить інтересам дитини. Крім того, просила надати дозвіл її сину змінити по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року позов задоволений.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Донецька, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягнуто аліменти на утримання сина.

Дозволено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінити по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в частині зміни по батькові, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права; просить скасувати рішення в цій частині і відмовити в задоволенні позовних вимог щодо надання дозволу на зміну по батькові.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд не залучив відділ до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та не повідомив про час і місце розгляду справи. Задовольняючи вимоги про зміну імені, суд не врахував, що діюче законодавство не передбачає зміну по батькові у разі позбавлення батька батьківських прав, а посилання на рішення Європейського суду з прав людини «Гарнага проти України» є помилковим.

У судовому засіданні начальник Торецького міського відділу ДРАЦС Стародубцева І.С. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились; про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Служба у справах дітей подавала заяву до апеляційного суду у якій просила розглянути справу за відсутності представника служби.

Відповідач повідомлений через офіційний сайт судової влади.

Направлені позивачці та її сину рекомендованим поштовим повідомлення повістки за адресою, яку вона зазначала у заявах, що містяться в матеріалах справи, повернулися до суду за закінченням терміну зберігання.

Згідно до частин 1 - 4 ст. 130 ЦПК України, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Як передбачено частиною 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, начальника Торецького міського відділу ДРАЦС, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню частково, з огляду на таке.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Як передбачено п. 4 ч. 1, ч. 2, п. 4 ч. 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Заочне рішення суду першої інстанції від 22 березня 2017 року оскаржується скаржником в частині задоволення позовної вимоги про надання дозволу на зміну по батькові, тому відповідно до вищевказаної норми, апеляційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в іншій частині.

Однак, задовольнивши позов в цій частині, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 3 ЦПК України в редакції, яка діяла на час звернення до суду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 15 ЦПК України, в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI (надалі Закон від 1 липня 2010 року № 2398-VI) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону від 1 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Відповідно до частини 1 ст. 12 Закону від 1 липня 2010 року № 2398-VI внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

В частині 1 ст. 22 цього Закону зазначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793.

Пунктом 1.1 цих Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводяться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно з пунктами 1.7 та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Як встановлено ч. 4 ст. 16 Закону від 1 липня 2010 року № 2398-VI заява про зміну імені, подана у встановленому порядку до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, розглядається у тримісячний строк з дня її подання. За наявності поважної причини цей строк може бути продовжено, але не більш як на три місяці.

Колегія суддів вважає, що надання судом першої інстанції дозволу сину позивачки на зміну імені (по батькові) передбачає у наступному виконання рішення шляхом внесення змін до актового запису про зміну по батькові в порушення встановленого законом порядку.

Як вже зазначалося, зміна імені особи віднесено до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану, відмова яких оскаржується в порядку адміністративного судочинства.

Проте, як встановлено апеляційним судом, позивачка та її син у встановленому законом порядку не зверталися з заявою про зміну по батькові до органів державної реєстрації актів цивільного стану та відповідно не отримували вмотивованого висновку про причини відмови, що у даному випадку є необхідною умовою для звернення до суду за захистом свого права.

В позовній заяві позивачка не обґрунтовувала вимогу про зміну імені сина по батькові.

Відповідно до частини 7 ст. 295 ЦК України порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 915 від 11.07.2007 року встановлено, що заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання.

Отже, об'єктом спору в таких справах є відповідний актовий запис цивільного стану, а безпосереднім предметом розгляду судами адміністративної юрисдикції - рішення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у формі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

В свою чергу, цивільним законодавством України не передбачено порядку розгляду справ щодо надання дозволу на зміну імені фізичної особи та зобов'язання відділів державної реєстрації актів цивільного стану надавати такий дозвіл та вносити зміни до актового запису.

Суд першої інстанції не врахував зазначених положень законодавства та помилково ухвалив рішення в частині надання дозволу на зміну імені (по батькові).

Окрім того, розглядаючи справу, суд першої інстанції не залучив до участі у справі відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вимоги позивачки в цій частині вимог є підставою для відмови у позові про надання дозволу ОСОБА_3 на зміну по батькові.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині позовних вимог про надання дозволу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінити по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про надання дозволу ОСОБА_3 змінити по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про надання дозволу ОСОБА_3 змінити по батькові з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

В.В. Папоян

Повний текст постанови складений 14.02.2018 року

Суддя _____________ В.Б.Азевич