Справа № 336/6523/17
Пр. № 2/336/484/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

26 січня 2018 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача від цивільного шлюбу з її донькою - ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського відділу управління юстиції м. Запоріжжя, зроблено відповідний актовий запис № 1271. Відповідач разом зі своїм сином не мешкає, мати - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 20.04.2017 року (актовий запис № 2698). Батько - відповідач взагалі не займається вихованням, не бачиться з дитиною, не піклується про нього. Дитина мешкає з моменту смерті своєї матері з позивачкою та з дідусем за адресою: АДРЕСА_1, про що складений відповідний акт відвідання від 09.10.2017 року. Онук знаходиться на повному утриманні бабусі та дідуся. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка, як бабуся повністю взяла на себе відповідальність по вихованню та утриманню онука, в той час, як батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідача взагалі не цікавить доля своєї дитини, він не відвідує його, не приймає участі в утриманні, не цікавиться її здоров'ям. Відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Дитина не знає відповідача як свого батька і не має до нього родинних почуттів. Взагалі його спосіб життя є антисоціальним, він зловживає спиртними напоями, вчиняє крадіжки, характеризується негативно. 30.10.2017 року відповідач - ОСОБА_2 склав заяву про добровільне позбавлення батьківських прав над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Щербиною Г.Ю.

Позивачка просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка не з'явилась, 26.01.2018 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги, наполягає на його задоволені. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.44).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутності або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило (а.с.36-37, 38-39).

Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, крім того 26.01.2018 року через електрону пошту суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42-43).

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, внаслідок повторної неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, причини неявки якої суду не відомі, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин у справі та відповідним їм правовідносинам.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Як роз'яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача від цивільного шлюбу з ОСОБА_4, народився син - ОСОБА_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського відділу управління юстиції м. Запоріжжя, зроблено відповідний актовий запис № 1271 (а.с.12).

Відповідач разом зі своїм сином не мешкає, мати - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 20.04.2017 року, актовий запис № 2698 (а.с.11).

Батько - відповідач взагалі не займається вихованням, не бачиться з дитиною, не піклується про нього. Дитина мешкає з моменту смерті своєї матері з позивачкою та з дідусем за адресою: АДРЕСА_1, про що складений відповідний акт відвідання від 09.10.2017 року (а.с.15).

Онук знаходиться на повному утриманні бабусі та дідуся. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Відповідно довідки від 13.10.2017 року Кушугумського навчально-виховного комплекс Гімназія «ІНТЕЛЕКТ» вихованням дитини займається бабуся, яка приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини, відвідує батьківські збори, належно виконує всі рекомендації вчителя, а також бере участь в організації класного життя. Батько ОСОБА_2 проживає за іншою адресою (а.с.18).

Позивачка, як бабуся повністю взяла на себе відповідальність по вихованню та утриманню онука, в той час, як батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідача взагалі не цікавить доля своєї дитини, він не відвідує його, не приймає участі в утриманні та не цікавить здоров'ям своєї дитини.

Відповідач не виконує своїх батьківських обов*язків, які передбачені законом та моральними засадами суспільства.

Відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Дитина не знає відповідача, як свого батька і не має до нього родинних почуттів.

Спосіб життя відповідача є антисоціальним, він зловживає спиртними напоями, вчиняє крадіжки, характеризується негативно, що підтверджується характеристикою квартального комітету за місцем проживання, актом обстеження житлових умов квартального комітету № 99 (а.с.21).

30.10.2017 року відповідач ОСОБА_2 склав заяву про добровільне позбавлення батьківських прав над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального посвідчення округу Щербиною Г.Ю. (а.с.10).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування від 09.01.2018 № 1754/01-34/01 про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приділяє дитині належної уваги, не цікавиться його здоров'ям, розвитком та подальшою долею, тому позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним. Крім того, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить заява ОСОБА_2 від 30.10.2017 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу. Малолітній ОСОБА_3 проживає з бабусею ОСОБА_1 та знаходиться на повному її вихованні та утриманні (а.с.43).

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню сина і вважає за необхідне позбавити його батьківських прав по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст..ст.164,165 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О.Наумов