Справа № 750/9044/17 Провадження № 22-ц/795/222/2018 Головуючий у I інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тагієв С. Р.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ТАГІЄВА С.Р.,

суддів: ЛАКІЗИ Г.П., ХАРЕЧКО Л.К.,

із секретарем Покладом Д.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Наталія Григорівна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07 липня 2017 року, укладений між нею як продавцем та ОСОБА_4 як покупцем. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що підписала спірний договір під впливом помилки, необізнаності та в силу свого похилого віку, насправді вона не мала наміру продавати квартиру, а хотіла укласти договір доручення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н. Г., реєстровий номер 871. Рішенням суду вказану квартиру повернуто у власність ОСОБА_2 та стягнуто з неї на користь ОСОБА_4 50580 грн., сплачених по договору. Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення грошових коштів. Зазначає, що коштів вона від ОСОБА_4 не отримувала і в матеріалах справи відсутні будь-які докази зворотнього. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів в сумі 50580 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.07.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г, зареєстрований в реєстрі за №871 (а.с.75-78).

У п.4 договору вказано, що продаж квартири вчинено за 50580 грн., які продавець ОСОБА_2 одержала від покупця ОСОБА_4 повністю до підписання цього договору. Ціна продажу, зазначена у цьому пункті, за твердженням сторін, відповідає їх дійсним намірам.

Позивач з 30.05.1995 є інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ №208958, потребує догляду та періодично лікується в лікувальних закладах з приводу тяжкої черепно - мозкової травми (а.с.5, 26-29).

29.07.2017, тобто в тому ж місяці, позивач звернулася до поліції із заявою на незаконний продаж квартири АДРЕСА_1.

З 28.08.2017 по 08.09.2017 позивач лікувалася на денному стаціонарі в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти позовних вимог, а саме визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення квартири у власність ОСОБА_2, але за умови, що остання поверне їй сплачені кошти в сумі 50580 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позивач через свій похилий вік та стан здоров'я помилялася щодо дійсної природи вчиненого правочину. Суд врахував пояснення нотаріуса, що сторони спочатку звернулися за укладенням договору дарування, а потім, після з'ясування того, що сторони не є родичами і укладення договору дарування є невигідним (більша ставка податку), вирішили укласти договір купівлі-продажу. Також суд врахував пояснення відповідача, яка не заперечувала проти повернення квартири позивачу за умови, що позивач поверне їй сплачені при продажу квартири кошти. На підставі ч. 2 ст. 229 ЦК України суд стягнув з позивача на користь відповідача суму, що дорівнює ціні договору, адже у разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

В судове засідання позивачем ОСОБА_2 надано копію розписки, складеною ОСОБА_4 після проголошення рішення в суді першої інстанції 06 грудня 2017 року, згідно якої нею (ОСОБА_4.) отримано від ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат по оплаті за комунальні послуги в сумі 10000 грн., а також 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті послуг нотаріуса при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 04.07.2017 року. У розписці також зазначено, що з даного приводу вона не має претензій до ОСОБА_2

Враховуючи зазначене, а також те, що судом першої інстанції визнано правочин щодо купівлі-продажу спірної квартири недійсним на підставі ст. 229 ЦК України як такий, що вчинений під впливом помилки, рішення у цій частині сторонами визнається та не оскаржується, колегія апеляційного суду не знаходить достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_4 було сплачено позивачу грошові кошти в сумі 50580 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 грудня 2017 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 50580 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Повна постанова складена 15.02.2018 р.

Головуючий:Судді: