Справа № 661/372/18
Провадження № 2/661/389/18
У Х В А Л А

02 березня 2018 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Пилипенко С.В., згідно ст. 187 ЦПК України, розглянувши матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області судді Пилипенка С.В. перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 15.02.2018 року провадження за вищевказаною справою відкрито, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно сторонам повідомлено, що розгляд відбудеться суддею одноособово, 02.03.2018 року о 10 годині 30 хвилин.

28.02.2018 року на адресу Новокаховського міського суду Херсонської області , через канцелярію від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява та клопотання про розгляд справи з викликом в судове засідання сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил предявлення позову, повинна відповідати вимогам статтей 175 і 177 цього Кодексу.

У зв'язку з чим, судом було перевірено подану зустрічну позовну заяву чи відповідає вона вимогам статей 175 і 177 ЦПК України та встановлено наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 177 ЦПК України, до заяви визнання акта чи договору не дійсним додається також копія ( або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача клопотання про його витребування. До даного зустрічного позову ОСОБА_1 не додано оригіналу чи належним чином завіреної копії договорів, які він просить суд визнати не дійсним, також не міститься клопотання про витребування оригіналу у ПАТ КБ «Приват Банк».

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення звязку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Відповідно до п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 1762 грн. (1762,00х0,4=704,80).

З зустрічного позову вбачається, що ОСОБА_1 заявлено 5 вимог немайнового характеру, тобто сплаті підлягає судовий збір в сумі 3524 гривень 00 коп.

ОСОБА_1 не надано до зустрічного позову документа на підтвердження сплати судового збору за подання заяви, що містить вимогу немайнового характеру.

Однак, відповідачем у зустрічному позові зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначаємо, що порядок звернення до суду за судовим захистом регулюється нормами ЦПК України. Заявник має дотримуватись цих норм процесуального закону.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3,5 Закону України «Про судовий збір»(далі - Закон).

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, до яких законом не віднесено осіб, які звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

Суд вважає, що Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові засади справляння збору, встановлює платників, обєкти та розміри ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Судова палата у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України у постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 також зазначала, що Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» є спеціальним законом.

Зі змісту постанови ВСУ від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 вбачається, що за загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року були внесені відповідні зміни до Закону України «Про судовий збір», якими було суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір») та одночасно значно скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»).

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях не звільняються позивачі у справах про захист прав споживачів.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Відповідно до норм ЦПК, закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Зазначене правило, закріплене і в статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України Рішенням від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 конкретизував зазначений принцип, указавши, що положення частини першої статті 58 Конституції України щодо «незворотності» дії законів та інших нормативно-правових актів необхідно розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

При цьому суд зазначив, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може передбачатися шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Для процесуального закону це означає, що діє в часі той процесуальний закон, на момент та час дії якого вчиняється процесуальна дія.

Відносно змін у статті 5 Закону України «Про судовий збір» щодо кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, це означає, що звуження законом кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, не може бути підставою для покладення на цих осіб обов'язку зі сплати судового збору після вчинення процесуальної дії, зокрема після відкриття провадження.

Водночас зазначена норма не передбачає продовження дії прав, які діяли раніше. Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору, пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на зазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діє на момент вчинення певної процесуальної дії.

Враховуючи викладене зазначаємо, що у відповідності до чинних норм ЦПК України, саме висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оскільки на час звернення до суду ОСОБА_1 як споживач виключений з категорії пільгових, то він не має право на пільги щодо звільнення від оплати судового збору при зверненні до суду із позовом про захист прав споживача.

Тому, з урахуванням вищевикладеного та вищезазначених положень ЦПК України щодо вимог до позовної заяви та вимог Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 необхідно виправити недоліки поданої зустрічної позовної заяви, а саме:

- надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору (оригінал квитанції, платіжного доручення) за подання до Новокаховського міського суду Херсонської області зустрічної позовної заяви, що містить 5 вимог немайнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 3524 гривень 00 копійок;

- судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Новокаховського міського суду Херсонської області, а саме: отримувач коштів: УК у м. Новій Каховці/м. Н.Каховка/22030101, код отримувача( код за ЄДРПОУ) 38053504, банк отримувача ГУ ДКСУ в Херсонській області, код банку отримувача (МФО) 00012, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: 101_________( код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб ( доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової карти платника подіатків фізичної особи ( завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраціного номера облікової карти платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ________ ( ПІБ чи назва установи, організації позивача), Новокаховський міський суд Херсонської області ( назва суду, де розглядається справа ).

Відповідно до ст. 194 ЦПК України, до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог,викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У звязку з чим, суд вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 193, 194 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд

постановив:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним умов кредитного договору залишити без руху.

Для усунення недоліків надати заявнику строк десять днів з моменту отримання ухвали суду.

Роз'яснити заявнику, що у разі не виправлення недоліків у вказаний строк, заява буде вважатись неподаною та повернута йому.

Інформацію про розгляд вказаної цивільної справи можна отримати в мережі Інтернет на офіційному сайті Новокаховського міського суду Херсонської області http://nkm.ks.court.gov.ua

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Пилипенко