Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/229/17
Провадження № 2/644/246/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

при секретарі - Хачатрян О.М.,

з участю представника позивача- Германа А.А.,

представників відповідача -ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду позовну заяву, яку в подальшому уточнив, та просив суд, поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: стягнути на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію ? частини ринкової вартості гаражного боксу №3-55 у кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, розташованому за адресою м.Харків, вул. Миру, 13 у розмірі 60800 грн., гаражний бокс №3-55 у кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, розташованому за зазначеною адресою залишити у користування позивача, виділити позивачу наступне майно: холодильник «Норд»,1997 року випуску, телевізор «Samsung», 2001 року випуску, морозильну камеру «Atlant»,2013 року випуску, диван, 2011 року, а усього майна на суму 8100 грн. Також просить виділити ОСОБА_5 наступне майно: пральну машину «Bosch», 2006 року випуску, електромясорубку «Dex» , 2013 року випуску, пароварку, 2014 року, морозильну камеру «Atlant»,2013 року випуску, годинник, 1997 року, а усього на суму 10000,00 грн. Стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію в розмірі 1900,00 грн. Легковий автомобіль ВАЗ 2106, 1983 року випуску залишити у користуванні відповідача. Стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію ? частини ринкової вартості легкового автомобілю ВАЗ 2106, 1983 року випуску , реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 13261,80 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В подальшому позивач в судове засідання не з*явився, вів справу через свого представника.

Відповідачка та представники відповідача заявлений позов не визнали, посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідачка зазначила, що власник гаражу, стоянки на території кооперативу обовязково повинен бути членом кооперативу. Вона є членом кооперативу «Мир» з 10.09.2007 року та в її користуванні перебуває гаражний бокс №3-55, який розташований за адресою: м.Харків, вул. Миру, 13 розміром 6,95 х 7 кв.м., загальною площею 48,65 кв.м. Вона постійно сплачує щомісячні, цільові та інші внески, які встановлені рішенням загальних зборів ГБК «Мир». Гаражним боксом користується вона та її сини, відповідач неодноразово перешкоджав їм у користуванні даним майном. Оскільки позивач не є членом кооперативу «Мир» в нього немає частки в праві власності на гаражний бокс. Вважає, що відповідач не підтвердив факт придбання під час шлюбу та за спільні сімейні кошти майна, яке позивач просить розподілити між сторонами. Разом з тим підтвердила, що в період шлюбу було придбано пральну машину «Bosch», 2006 року випуску, яку вона оцінює в 500 грн, телевізор «Samsung», 2001 року випуску, який вона оцінює в 100 грн, холодильник «Норд», 1997 року випуску, який вона оцінює в 100 грн, диван, 2011 року , який вона оцінює в 500 грн, годинник, який вона оцінює в 20 грн., та які знаходяться в квартирі, в якій вони всі разом зареєстровані. Електромясорубки, пароварки та двох морозильних камер не було придбано.

В подальшому в судове засідання відповідачка не з*явилася, вела свої справи в суді через своїх представників.

Представники відповідачки, в цілому підтримали відповідачку. Крім того, зазначили на те, що спірний автомобіль не є власністю подружжя і не може бути предметом даного спору.

Стосовно гаражу зазначають на те, що це є самочинним будівництвом, а тому також не може бути предметом розподілу майна подружжя.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, показання свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до розяснень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно ст..70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ст.71 СК України, говорить про те, що

1.Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 20.02.1993 року ( а.с.6)

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 20.02.1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2, був розірваний ( а.с.7).

З вказаного рішення вбачається, що сторони з вересня 2015 року припинили шлюбно-сімейні відносини.

Як встановлено з пояснень сторін по справі, показань свідка- головикооператива «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами ОСОБА_6, письмових доказів: технічного паспорту на гаражний бокс №3-55, постанови по справі про адміністративне правопорушення ( а.с.182) на протязі 2003-2005 років за кошти спільного бюджету в період шлюбу сторони побудували гаражний бокс №3-55 розміром 6,95 м *7м., загальною площею 48,65 кв.м в кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, членом якого в 2003 році став ОСОБА_4, а з 10.09.2007 року членом кооперативу стала ОСОБА_5 (.а.с77).

Як встановлено судом, спірний гаражний бокс побудований подружжям за спільні кошти подружжя. Пайові внески членами цього кооперативу не вносилися і за пайові внески гаражний бокс не будувався. А тому неможливо стверджувати, що спірний гаражний бокс є власністю кооперативу «Мир».

Будівельні матеріали, з якого будувалися гаражний бокс купувались за спільні сімейні кошти, тому де-факто вони є спільною власністю подружжя .

Разом з тим, суд погоджується з позицією представників відповідача, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Однак до цього, не будучи гаражем з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки.

Сторони по справі пояснили, свідок ОСОБА_6 підтвердив, що будівництво гаражного бокус №3-55 в гаражно-будівельному кооперативі «Мир» закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням.

Ці обставини підтверджуються технічним паспортом від 17.03.2017 року ( а.с.63-66), копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки спірний гаражний бокс, будучи юридично сукупністю будівельних матеріалів фактично є завершеним будівництвом, то відповідно до звіту ( а.с.10-26) від 20.12.2016 року він був оцінений як об*єкт нерухомості в 121600 грн.

Очевидно, що вартість гаражного боксу як об*єкта є вищою ніж сукупність будівельних матеріалів, що входять до його складу, однак сторони погодили вказану оцінку і суд виходить саме з такої вартості.

Як правильно зазначив представник відповідачки, визнання права власності на самочинне будівництво в порядку розподілу майна подружжя не ґрунтується на законі.

Однак, не буде суперечити закону розподіл сумісного майна подружжя, а саме будівельних матеріалів, які наразі складають завершений будівництвом гаражний бокс.

Оскільки це наразі є неподільним майном, то суд виділяє гаражний бокс № 3-55 в користування одному з подружжя, а другому з подружжя присуджує виплату грошової компенсацію вартості будівельних матеріалів, які наразі складають об*єкт завершеного будівництва- гаражний бокс.

При вирішенні питання про те, кому з подружжя слід виділити в користування спірний гаражний бокс суд виходить з того, що позивач має водійське посвідчення, є членом спілки автомобілістів( а.с.9), має в користуванні автомобіль( а.с.179) ВАЗ 21130, держномер АХ 2856 АМ, користується даним гаражним боксом. В той час, як ОСОБА_5 не має автомобіля в користуванні, не має водійського посвідчення. Тобто суд враховує істотні обставини по справі, та інтереси кожного з подружжя.

Одночасно слід зауважити на те, що діти подружжя є повнолітніми і їх інтереси суд не враховує при розподілі сумісного майна подружжя- їх батьків.

Оскільки гаражний бокс виділяється в користування позивачу, то на користь відповідачці слід стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини гаражного боксу №3-55 ( сукупності будівельних матеріалів) у кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, розташованому за адресою м.Харків, вул.Миру, 13 в сумі 60800 ( шістдесят тисяч вісімсот) грн.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, їх представників, письмових доказів, що в період шлюбу за кошти спільного бюджету позивачем та відповідачкою була придбана побутова техніка, а саме:пральна машина «Bosch», 2006 року випуску, телевізор «Samsung», 2001 року випуску, холодильник «Норд», 1997 року випуску, диван, 2011 року , годинник, 1997 року випуску.

Все це майно є в наявності, сторони погодили його оцінку, а саме, що пральна машина «Bosch», 2006 року випуску, оцінюється в 500 грн, телевізор «Samsung», 2001 року випуску, оцінюється в 100 грн, холодильник «Норд», 1997 року випуску, оцінюється в 100 грн, диван, 2011 року , оцінюється в 500 грн, годинник, 1997 року випуску, оцінюється в 20 грн. і таким чином воно визнається судом об*єктом спільного майна подружжя на загальну суму 1220 грн.

При розподілі майна суд виходить із рівності часток подружжя в спільній сумісній власності і виділяє позивачу холодильник «Норд», 1997 року випуску вартістю 100 грн,

-диван, 2011 року вартістю 500 грн,

А всього на суму 600 грн.

А відповідачціпральну машину «Bosch», 2006 року випуску, вартістю 500 грн;

-телевізор «Samsung», 2001 року випуску вартістю 100 грн,

-годинник, 1997 року випуску вартістю 20 грн,

А всього на суму 620 грн.

Відступлення від рівності часток в 10 грн. суд не вважає суттєвим.

Стосовно іншої побутової техніки, а саме: електромясорубки, пароварки та двох морозильних камер «Атлант», то у зв*язку з відсутністю доказів про те, що вказане майно було придбано сторонами в період шлюбу, суд не має правових підстав для визнання його об*єктом розподілу сумісного майна подружжя і відмовляє в цій частині позовних вимог.

Як встановлено судом з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_4 не є власником легкового автомобіля ВАЗ 2106 синього кольору, держномер 22871 ХК ( а.с.128).

З пояснень представників відповідачки та копії довіреності ( а.с.181) встановлено, що спірний автомобіль, який станом на 01.11.2008 року належав на праві власності ОСОБА_7 , був переданий лише в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за довіреністю на строк до 02.06.2017 року.

Правовстановлюючих документів на вказаний автомобіль позивачем та його представником не надано, тобто не доведений факт його придбання в період шлюбу на спільні кошти подружжя, а отже, цей автомобіль не може бути визнаний судом об*єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З цих підстав суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог позивача.

Той факт, що сторони фактично купили спірний автомобіль, однак не оформили право власності на нього, а в подальшому ОСОБА_2 розпорядився цим автомобілем, здав йог на металолом є недоведеним в судовому засіданні і не можуть прийматися судом до уваги.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст. 368, 372, 365 ЦК України, ст.ст. 60,61, 68, 70,71 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

В порядку розподілу сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, :

- холодильник «Норд», 1997 року випуску вартістю 100 грн,

-диван, 2011 року вартістю 500 грн,

А всього на суму 600 грн.

В порядку розподілу сумісного майна подружжя виділити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2,

- пральну машину «Bosch», 2006 року випуску, вартістю 500 грн;

-телевізор «Samsung», 2001 року випуску вартістю 100 грн,

-годинник, 1997 року випуску вартістю 20 грн,

А всього на суму 620 грн.

ОСОБА_4 виділити в користування гаражний бокс №3-55 у кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, розташованому за адресою м.Харків, вул.Миру, 13.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частини гаражного боксу №3-55 у кооперативі «Мир» по будівництву автостоянки з металевими гаражами, розташованому за адресою м.Харків, вул.Миру, 13 в сумі 60800 ( шістдесят тисяч вісімсот) грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл сумісного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Апеляційному суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А.Саркісян

Повний текст рішення складений 28.02.2018 року.