Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа 215/4677/17
номер провадження 2/215/346/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Уваровій Л.І.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ПАТ Дельта Банк (далі ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.03.2013 р. між Банком та відповідачем, шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №001-26701-050313 (далі Договір). Згідно умов ОСОБА_2 відкрив відповідачу картковий рахунок в гривні, встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 25 000 грн. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною ОСОБА_2. Банк виконав належним чином взяті на себе обовязки, встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 25 000 грн, а відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 21.08.2017 р. не виконав належним чином зобовязання за ОСОБА_2, в результаті чого виникла прострочена заборгованість загальною сумою 45 370,84 грн., яка складається з: тіло кредиту 0,00 грн; прострочене тіло кредиту 24 896,87 грн; заборгованість за відсотками 20 473,97 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн.

За таких обставин ОСОБА_2 просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 45 370,84 грн та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні просила в задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Частина 2 даної норми передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що 5 березня 2013р. відповідач подав заяву №001-26701-050313 (далі Заява), ПАТ «Дельта Банк» з пропозицією укласти кредитний договір, яка була прийнята банком шляхом її підписання та скріплення її печаткою (частина 3 пункт 2.1. заяви).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Законодавець повязує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак, кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Заявою, яка підписана сторонами 5 березня 2013р., підтверджено, що сторони погодили умови договору в частині розміру ліміту кредитної лінії у сумі 25 000 грн, строк лімітної кредитної лінії 364 календарних днів, тарифний пакет, строки повернення кредиту, розмір процентної ставки та користування кредитом та порядок їх сплати.

Отже, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, банк та відповідач підписали заяву, в якій зазначені умови кредитного договору, та тарифи на обслуговування платіжної картки, тобто уклавши договір у письмовій формі.

У пункті 2.5. частини 3 Заяви містить посилання на те, що заявник до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановленого ліміту кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості відповідачем було здійснено 5 лютого 2015р., у звязку із чим станом на 13 грудня 2016р. виникла прострочена заборгованість на загальну суму 43 187 грн 14 коп., яка складається з простроченого тіло кредиту у розмірі 29 320 грн 89 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 13 866 грн 25 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, кожна сторона на власний розсуд визначає обсяг таких доказів.

Враховуючи правовідносини, які виникли між сторонами, позивач зобовязаний довести, що ним були виконані зобовязання за кредитним договором, а саме надані кредитні кошти, а позичальник зобовязаний довести, що ним виконуються зобовязання по кредитному договору, а саме здійснюється погашення кредитної заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-26701-050313, станом на 21.08.2017 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 45 370,84 грн, яка складається з: тіло кредиту 0,00 грн; прострочене тіло кредиту 24 896,87 грн; заборгованість за відсотками 20 473,97 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн; пені 1 125,00 грн (а.с.4).

Відповідачем доказів у підтвердження виконання ним своїх зобовязання за кредитним договором та сплату кредитної заборгованості у повному обсязі відповідно до умов договору не надано.

Також відповідачем не надано документів, які б спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Окрім того у судовому засіданні відповідач повідомили суду, що дійсно нею Заява підписувалась, кредитні кошти нею використовувалися, суму заборгованості не оспорює.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій вона вказує, що останній платіж нею був здійснений у вересні 2014 року, а позивач звернувся до суду лише у жовтні 2017 року, тобто з пропуском позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Як убачається з Заяви було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки №772433.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Відповідачем було надано суду платіжну картку №5163 9900 0577 2433 в якій вказано, строк дії 09/15, отже саме з цього часу у Банка почав відраховуватись строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_2 подав до суду у жовтні 2017 року, а отже ОСОБА_2 звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором, а також правильність розрахунку заборгованостіу встановленому законом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України) порядку ніким не спростовано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не в повному обсязі виконувались зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а тому позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1600 гривень з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 259, 264 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () заборгованість у розмірі 45 370 (сорок пять тисяч триста сімдесят) грн 84 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (тисяча шістсот) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: