Справа№340/654/17
Провадження № 2/340/58/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн щомісячно, а також додаткових витрат на дітей у розмірі 700,00 грн щомісчно.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. На даний час рішенням Верховинського районного суду від 29.06.2016 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки є людино працездатного віку, фізично здоровий, інших аліментних зобов'язань не має.

Крім цього, просить також стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3, з підстав понесення нею коштів на відвідування музичної школи, гуртка танців та іноземної мови. А тому просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.12.2017 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З врахуванням положень ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що згідно рішення Верховинського районного суду від 29.06.2016 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Як вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_3, виданого 28.07.2006 Яблуницькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 3), серії НОМЕР_2, виданого 07.07.2008 (а.с. 4) та серії НОМЕР_4, виданого 23.07.2009 (а.с. 5) відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом безспірно встановлено, що неповнолітні діти проживать з матір'ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, доказів протилежного суду відповідачем не надано.

В той же час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як є працездатним, має нерегулярний мінливий дохід, інших аліментних зобов'язань немає.

А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх є підставною та підлягає задоволенню.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного.

За загальним правилом, відповідно до вимог ст.ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів,суд враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною людиною, не працює, відсутність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та виходячи з визначеного законодавством рівного обов'язку батьків щодо утримання малолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 950,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дитини, забезпечить їй, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання. А тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково.

Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз ст. 185 СК України в сукупності з іншими нормами зазначеного законодавчого акту надає підстави для висновку про те, що витрати на навчання дитини, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначена норма СК визначає додаткові витрати як витрати, зокрема, на розвиток здібностей дитини.

Що підтверджується і правововою позицією Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно до якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до ст. ст.76,77,79,80 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Одак позивачем не надано належних доказів щодо підтвердження понесених додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, а саме за відвідування дитиною, музичної школи, гуртка англійської мови та танців, а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11-13, 81, 259, 264-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 950 гривень (дев'ятсот п'тдесят гривень), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 2911.2017 та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_6, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах суми платежу за один місяць в розмірі 2850 гривень (двох тисяч дев'ятсот п'ятдесяти гривнь нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Б. Бучинський