Справа № 697/203/18
№ пров. 2/697/222/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русаков Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що 21 жовтня померла його дружина ОСОБА_3, після смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на квартиру № 102 у житловому будинку № 4 по вул. Енергетиків у м. Каневі Черкаської області. У встановлений законом строк позивач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, про те не оформив свої спадкові права в звязку з тим, що отримав від нотаріуса відмову. В звязку з цим він змушений звернутись до суду. Крім того позивач просить звільнити його від сплати судового збору оскільки сума судового збору становить 2641,90грн., що на сьогоднішній день рівняється його пенсії за два місяці. Вказана сума судового збору становить близько 20 відсотків його річного доходу за 2017 рік.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя дійшов до таких висновків.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема,рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд має вирішити питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України,Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. 1ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частино 2 вказаної статті передбачено, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Частиною 1ст. 8 ЗУ «Про судовий збір»передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. У ч. 2 вказаної статті зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" передбачено, що відповідно достатті 8 Закону України «Про судовий збір»та статті 82ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У заяві позивач просить звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи тим, що сума судового збору, яку потрібно сплатити - 2641,90 грн., що становить близько 20 відсотків його річного доходу, що ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки він отримує тільки пенсію, розмір якої становить 1373,00 грн. .

З наданої довідки про розмір пенсії вбачається, що позивач отримує пенсію в розмірі 1373,00 грн. За період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року він отримав загальний розмір пенсії становив 12660,00 грн. Інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, що унеможливлює сплату судового збору у встановленого законом порядку і розмірі, позивач суду не надав.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Крім того, ознайомившись із матеріалами зазначеної позовної заяви, суд приходить до висновків, що вона не відповідає вимогамст.175 ЦПК України, зокрема, позивач не зазначив доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини, позивач не надав попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи та підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що передбачено п.п. 5, 9, 10ст.175 ЦПК України.

Крім того позивачем не надано ордеру № 019214 серія А від 20.01.1989 року, який був виданий на імя ОСОБА_3 як члена кооперативу « Магніт», на який в підтвердження своїх позовних вимог посилається позивач.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір»ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору, який має сплатити позивач за подання до суду вищезазначеного позову становить: за подання позовної заяви з вимогою майнового характеру 2641,90 грн.

Сплата витрат за розгляд справи проводиться за такими реквізитами:

- судовий збір - р/р 0006, отримувач Держбюджет м. Канів 22030001, код отримувача 38048557, банк ГУДКСУ в Черкаській області, МФО 854018, код призначення платежу: судовий збір .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і177цьогоКодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху;

Надати позивачу десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати: документ на підтвердження сплати судового збору; зазначити докази, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини (ордер № 019214 серія А від 20.01.1989 року, який був виданий на імя ОСОБА_3 як члена кооперативу «Магніт»), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Г. С. Русаков