АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Миколаєць І.Ю.
№22-ц/796/983/2018 Доповідач Кравець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Виноградової А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право приватної власності та зобов'язати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернути йому наступне майно: посудомийку «Сіменс», вартістю 2500 грн.; пральну машину «Bosch Махх», вартістю 3000 грн.; покриття підлоги ламінат з м'якою підложкою 26 м.кв. (11 упаковок), вартістю 2349 грн. 98 коп.; раковину умивальника з тумбочкою, вартістю 1550 грн.; холодильник «Gorenje RK 65 SYW», вартістю 7215 грн.; духовку електричну «SIMENS НВ 23 АВ 520», вартістю 2616 грн.; поверхню газову плиту «SIMENS НВ 23 АВ 520», вартістю 2775 грн.; витяжку вбудовану «САТА TF 2003», вартістю 623 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року у задоволенні позову - відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

06.11. 2017 року та 07.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявами про ухвалення додаткового рішення.

У мотивування вимог посилався на те, що суд не розглянув всі вимоги його позовної заяви.

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року у задоволенні заяв - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалами суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали та постановити нові про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що ухвали суду є незаконними, прийнятими з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд мав упереджене ставлення по відношенню до нього.

Крім того, судом не було враховано доказів досліджених у справі, грошових квитанцій придбання вищевказаного майна: товарний чек № 7 від 21 січня 2006 року ПП Місан В Л. відповідно до якого ним було придбано посудомийку «Сіменс», на суму 2500 грн., Фіскальний чек № 40 від 23 липня 2012 року, магазина «Епіценр», придбання покриття підлоги ламінат, з м'якою підложкою 26 м.кв. (11 упаковок), вартістю 2349 грн. 98 коп., Товарний чек № 41 від 04.09.2013р., ПП ОСОБА_5 за раковину умивальника з тумбочкою, вартістю 4550 грн., кредитний договір укладений ним з ПАТ «Дельта банк» № 003-28211-141012 від 14 жовтня 2013 року, і розрахунковими документами виписками банку, придбання за цільові кредитні кошти у ТОВ «Дієса», , холодильника «Gorenje RK 65 SYW», духовку електричну «SIMENS HB 23 AB 520». поверхню газову плиту «SIMENS НВ 23 АВ 520», витяжку вбудовану «САТА 003», всього на суму 13229 грн., товарний чек № 58 від 19.10.2013р., ПП ОСОБА_5 придбання пральної машини «Bosch Махх» вартісю 3000 грн.

Суд самоусунувся від надання правової оцінки отриманим від допитуваних свідків показів, що бачили придбання ним майна та його розміщення.

Вважає, що судом першої інстанції проігноровано норми ч.1 ст. 392 ЦК України, ч.3 ст. 388 ЦК України та норми ст.ст. 108, 214, 215 ЦПК України, п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2012 №10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку», де вказано, що правильним є рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права; справедливим є рішення, ухвалене з додержанням норм процесуального права щодо належної судової процедури розгляду справи (зокрема, належне повідомлення про дату розгляду справи, обґрунтованість судового рішення, взяття до уваги доказів, отриманих лише законним шляхом, дотримання принципів рівності сторін і правової певності) та дотримання всіх процесуальних гарантій судового розгляду, що відповідає змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950)».

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. З п. З розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановлених ухвал, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяв, суд виходив з того, що при розгляді справи були вирішені всі заявлені вимоги.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Колегія переглядає ухвали з урахуванням норм ЦПК України, чинних на час розгляду заяв у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року було розглянуто всі позовні вимоги ОСОБА_1 та ухвалено щодо них рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, у тому числі і щодо вимог про визнання права власності з висновком, що інститут віндикації не може бути застосований у даному спорі.

Отже ухвали суду постановлені з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятих ухвал не впливають.

Керуючись статтями 367,368,374,375,381- 384 ЦПК України, колегія

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року в справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06.02.2018 року.

Головуючий

Судді