Справа № 311/3360/17
Провадження № 2/311/164/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2В,,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що обєктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В :

12.12.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що обєктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що 20 грудня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №28. 12 листопада 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідачем по справі, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 5306602 від 12.11.2012 року. В п.1.10 вказаного договору зазначено про те, що Договір укладається за згодою дружини покупця ОСОБА_3 Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого РКП «Василівське РБТІ» Василівської районної ради, державна реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 відбулася 10.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу № 592 від 12.11.2012 року. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2016 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3О та ОСОБА_2 Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру, сформованої 13.07.2017 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_2, відповідач по справі. Згідно довідки про вартість квартири АДРЕСА_2, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, вбачається, що станом на 21 листопада 2017 року вартість вищевказаного обєкту нерухомого майна становить 256072,00 грн. Позивачем ОСОБА_3 надіслано 22.11.2017 року на адресу відповідача ОСОБА_2 звернення щодо мирного врегулювання спору, та запропоновано вирішити питання щодо поділу майна набутого за час шлюбу, мирним шляхом, уклавши відповідний договір у нотаріуса до 30.11.2017 року. Проте, до теперішнього часу питання добровільного врегулювання спору у позасудовому порядку між сторонами не вирішено, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2, набуту ними за час шлюбу квартиру АДРЕСА_3, і поділити майно, що є спільною сумісною власністю, наступним чином: 1) виділити їй, позивачу ОСОБА_3, і визнати за нею право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4, вартістю, відповідно до Довідки про вартість майна від 21 листопада 2017 року 128036,00 (сто двадцять вісім тисяч тридцять шість) гривень 00 копійок; 2) виділити відповідачу ОСОБА_2, і визнати за відповідачем право особистої приватної власності на 1/2 частку вищевказаної квартири та в порядку ст.88 ЦПК України вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Василівського районного суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_3 не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, проте за участю її представника адвоката ОСОБА_1 На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити її позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.31).

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав повністю, просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ майна, що обєктом спільної сумісної власності подружжя визнав у повному обсязі та проти його задоволення, за підставами викладеними у позовній заяві, не заперечує.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача ,відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, а також повно та всебічно зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 28, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, 12 листопада 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідачем по справі, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Даний договір що посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 5306602 від 12.11.2012 року. В п. 1.10 вказаного договору зазначено про те, що Договір укладається за згодою дружини покупця ОСОБА_3 (а.с. 9-10, 11).

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого РКП «Василівське РБТІ» Василівської районної ради, державна реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2В відбулася 10.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу № 592 від 12.11.2012 року (а.с.12).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2016 року розірвано шлюб між сторонами по справі - ОСОБА_3О та ОСОБА_2 ОСОБА_5 рішення набрало законної сили 07.07.2016 року (а.с. 8).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру, сформованої 13.07.2017 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_5 значиться ОСОБА_2, відповідач по справі.

Згідно довідки про вартість квартири АДРЕСА_2, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, вбачається, що станом на 21 листопада 2017 року вартість вищевказаного обєкту нерухомого майна становить 256072,00 грн. (а.с. 16).

22.11.2017 року позивачкою ОСОБА_3 надіслано на адресу відповідача ОСОБА_2 звернення щодо мирного врегулювання спору, та запропоновано вирішити питання щодо поділу майна набутого за час шлюбу, мирним шляхом, уклавши відповідний договір у нотаріуса до 30.11.2017 року(а.с. 18).

Проте, до теперішнього часу питання добровільного врегулювання спору у позасудовому порядку між сторонами не вирішено, нотаріальна угода не укладена.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 (постанова від 16.12.2015 року) висловлена Правова позиція про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз зібраних доказів свідчить про те, що квартира АДРЕСА_2 придбана в період шлюбу сторін по справі і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що визнано відповідачем в підготовчому судовому засіданні, тому вказані обставини відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.

Відповідно до ст.69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено та у позові не зазначені, а тому суд вважає, що частки сторін у праві власності на квартиру є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з положеннями ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України передбачено, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов ОСОБА_3 про поділ майна, що обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 права власності по 1/2 частини спірної квартири за кожним, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за кожною із сторін, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, підлягають задоволенню і вимоги позивача ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача на її користь понесені позивачкою ОСОБА_3 та документально нею підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 гривень (а.с.1).

Також, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачці ОСОБА_3 з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого при предявленні нею позову до суду, а саме: в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 18 копійок, згідно квитанції № 12 від 09.12.2017 року у ТВБВ № 10007/0222 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст.9, 12, 13, 81, 142, 146, 200, 206, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що обєктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю майно, придбане ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору в сумі - 640 (шістсот сорок) гривень 18 копійок.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області повернути позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) - 50 відсотків судового збору, сплаченого при предявленні позову до суду, а саме: в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 18 копійок, сплачених ОСОБА_3, згідно квитанції № 12 від 09.12.2017 року у ТВБВ № 10007/0222 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» (Запорізька область Василівський район м.Дніпрорудне вул.Леніна,35).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8