Справа № 147/660/17
Провадження № 2/147/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоободівської сільської ради Тростянецького району про визнання права на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новоободівської сільської ради Тростянецького району про визнання права на земельну ділянку, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3.

Спадкоємцем до майна матері являється позивач, дочка ОСОБА_1, батько позивача ОСОБА_4 чоловік покійної, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, сестра ОСОБА_5 відмовилась від належної матері спадщини на користь позивача.

За життя ОСОБА_3 постійно працювала в місцевому колгоспі АКПП «Поділля» з 1950 року по 1961 рік до виходу на пенсію.

В подальшому їй була призначена пенсія колгоспника з 29.02.1968 року.

Розпаювання земель бувшого АКПП «Поділля» відбулося згідно рішення Тростянецької РДА за №34 від 06.03.1996 року. Списки до Державного акта на право колективної власності було затверджено на 5 сесії 22 скликання від 20.07.1995 року Новоободівської сільської ради.

Мати позивача на дату складання списків була членом КСП, хоча проживала в м.Вінниця, не втратила право на земельну частку(пай), однак помилково була пропущена при складанні списків та не включена до даного списку.

Відповідно до ст.1218 ЦК України позивач вважає, що має право на отримання земельної ділянки, яка б належала її матері.

Тому змушена звернутись до суду з вимогою про визнання за нею права на земельну ділянку(пай) із розпайованих земель бувшого КСП «Поділля» с.Нова Ободівка як спадкоємець першої черги після смерті матері ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача адвокат ОСОБА_6, що діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Новоободівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають частково, посилаючись на те, що дійсно померла ОСОБА_3 мала право на земельну частку(пай), однак на території Новоободівської сільської ради немає вільних земельних ділянок резервного фонду та земель запасу, просять розглянути справу в їх відсутності.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 11.05.2017 року Вінницьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 в м.Вінниця.(а.с.6 ).

Родинний зв'язок позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 04.07.1954 року, виданим на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, де в графі мати значиться ОСОБА_3(а.с.7). В подальшому позивач змінила прізвище на ОСОБА_1 в зв'язку з одруженням(а.с.25).

Позивач вчасно прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, крім того вони проживали разом на день смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою №352 від 23.05.2017 року, виданою комітетом мікрорайону «Привокзальний» м.Вінниця, в якій зазначено, що ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1, з 20.07.1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.26).

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач стверджує, що її матір працювала в колгоспі «Поділля» до дня смерті, являлась колгоспним пенсіонером, однак помилково не була включена до списку, що додавався до Державного акта на право колективної власності на землю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 дійсно працювала в колгоспі та вийшла на пенсію як колгоспник.

Дане твердження підтверджується пенсійною справою пенсіонера - члена колгоспу ім.Суворова(ім.Кірова) ОСОБА_3(а.с.11-13), в якій зазначено, що останній призначено пенсію по старості з 29.02.1968 року по вічно.

Також наявна копія трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 заповненої 14.05.1967 року на ім'я ОСОБА_3(а.с.14-15).

Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспника» трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспників, з моменту прийняття.

Випискою з погосподарської книги за 1950-1952 роки підтверджено, що ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_2 та працювала в колгоспі ім.Кірова(а.с.19).

Архівною довідкою №250 від 26.06.2017 року, виданою КУ «Тростянецький районний трудовий архів» встановлено, що бувший колгосп «Нова громада» с.Н.Ободівка був організований з березня 1930 року. В 1956 році колгоспи «Правда», «Будьоного», «Нова Громада», «Кірова» об'єднались та був створений колгосп ім.Суворова с.Н.Ободівка. 1991 року він реорганізований в АТЗТ «Поділля», в 2000 році реформований в АКПП «Поділля», в 2001 році реорганізований в СТОВ «Поділля»(а.с.20).

Крім того, відповідно до довідки №699 від 20.06.2017 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району встановлено, що ОСОБА_3 дійсно до 1982 року була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2.(а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001 р. за N 14-17-2-П1580/4251 ( У4251219-01 ) роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Відповідно до ст.ст. 5,19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодному виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Трудові відносини членів підприємства регулюється цим Законом та статутом підприємства.

Паювання земель колективної власності КСП «Поділля» с.Нова Ободівка проведено згідно Державного акту на право колективної власності від 28.06.1995 року, що підтверджується відповіддю Тростянецької РДА (а.с.8).

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих суду доказів розпаювання земель КСП «Поділля» с.Нова Ободівка відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», відбулося. ОСОБА_3, будучи членом КСП «Поділля» не включена до списку осіб, що додається до державного акту на право на земельну частку (пай), які мають право на земельну частку (пай).

Згідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають особи, які на час розпаювання земель були його членами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени КСП. Право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно змісту ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Відповідно ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку(пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишаються членами зазначеного підприємства, незалежно від місця їх проживання.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства, була наділена правом на земельну частку(пай), що розташована на землях Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, однак помилково не була включена до списку, що додавався до Державного акта на право колективної власності на землю.

Не внесення її до зазначеного вище списку, не позбавляє її права на земельну частку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, за таких умов позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ст.ст. 5, 7, 8, 9, 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ч.ч. 1,3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 328,392,1216,1225,1268,1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 200,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, після паювання земель переданих у колективну власність КСП «Поділля» с.Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя