Провадження № 2/752/571/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.02.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" та ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1999 року, проживають на території Великої Британії та на території України.

На території України знаходиться майно подружжя, набуте у спільну сумісну власність за час шлюбу. Відповідач ОСОБА_2 займається підприємниькою діяльністю у різних країнах світу. Після проведення спільного відпочинку позивачка довідалася від чоловіка про існування ризику того, що з рахунку чоловіка, відкритому у ПАТ "ОТП Банк" у м. Києві, буде стягнуто сукупно понад 200 000 доларів США в рахунок погашення боргових зобов"язань третіх осіб перед банком. Виявилося, що ОСОБА_2 уклав ряд договорів з ПАТ "ОТП Банк", які полягали у наданні застави в забезпечення виконання кредитних зобов"язань третіх осіб. З огляду на те, що на вказаному рахунку знаходяться грошові кошти, які належать позивачці та її чоловіку на праві спільної сумісної власності, позивачка перейнялася проблемою з"ясування обставин прийняття чоловіком зобов"язань від свого імені.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір № 003/8646/11 про строковий банківський вклад з правом поповнення, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" 29 квітня 2011 року зі змінами, додатками та доповненнями, які є невід"ємною частиною договору; визнати недійсним договір застави PL 11-145/28-2, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" 23 травня 2011 року зі змінами, додатками та доповненнями, які є невід"ємною частиною договору; визнати недійсним генеральний договір DL-006/03/15 про розміщення строкових депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" 19 травня 2015 року зі змінами, додатками, доповненнями, які є невід"ємною частиною договору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 218 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду в частині її позовних вимог до ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про строковий банківський вклад з правом поповнення. (а.с. 193)

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, зазначивши, що на момент укладення оспорюваних правочинів (основного договору) згоди ОСОБА_1 не було, що свідчить про недійсність спірних правочинів. За наслідками проведення еспертизи у справі встановлено, що позивач не вчиняла підпис на згоді від 23 травня 2011 року, а тому, на думку представника, не надавала згоду на укладення спірних правочинів стааном на 23 травня 2011 року та не була обізнана з їх суттю та змістом.

Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк" в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що згідно заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2011 року остання надала згоду ОСОБА_2 на розпорядження майном, що набуте ними за час шлюбу. Після збільшення суми на розміщення депозиту в розмірі 225 000 доларів США, яка в подальшому передавалась ОСОБА_2 в заставу з метою забезпечення виконання зобов"язань по основному договору про надання банківських послуг, 13.03.2012 р. ОСОБА_1, підписуючи заяву, було надано згоду її чоловікові ОСОБА_2 на розпорядення майном, що набуте ними за час шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1999 року.

23 травня 2011 року між АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір застави № PL 11-145/28-2, відповідно до умов якого останній передав банку майнові права (право вимоги) по договору про строковий банківський вклад № 003/8646/11 від 29.04.2011 р. та додатковий договір № 1 від 23 травня 2011 року до договору про строковий банківський вклад № 003/8646 у розмірі 200 000 доларів США з метою забезпечення виконання зобов"язань по основному договору про надання банківських послуг.

У подальшому, по закінченню строкових банківських вкладів між ОСОБА_2 та АТ "ОТП Банк" були укладені додаткові угоди до договору про строковий банківський вклад № 003/8646/11 від 29.04.2011 р. та Генеральний договір № DL-006/03/15 від 19.05.2015 р. з додатковою угодою про розміщення строкових Депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів, а також договори про зміну до договору застави.

А саме: договір про строковий банківський вклад з правом поповнення № 003/8646 від 29.04.2011 р.,

додатковий договір № 1 від 23.05.2011 р. до договору про строковий банківський вклад № 003/8646,

додатковий договір № 2 від 15.01.2013 р. до договору про строковий банківський вклад № 003/8646,

додатковий договір № 3 від 15.05.2013 р. до договору про строковий банківський вклад № 003/8646,

додатковий договір № 4 від 19.05.2013 р. до договору про строковий банківський вклад № 003/8646;

Генеральний договір № DL-006/03/15 від 19.05.2015 р. про розміщення строковий депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів,

угода № 1 від 19.05.2015 р. до Генерального договору № DL-006/03/15,

договір застави № PL 11-145/28-2 від 23.05.2011 р.,

договір про зміну № 1 від 13.03.2012 р. до договору застави № PL 11-145/28-2,

договір про зміну № 2 від 15.01.2013 р. до договору застави № PL 11-145/28-2,

договір про зміну № 3 від 14.05.2013 р. до договору застави № PL 11-145/28-2,

договір про зміну № 4 від 19.05.2014 р. до договору застави № PL 11-145/28-2,

договір про зміну № 5 від 19.05.2014 р. до договору застави № PL 11-145/28-2.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, айнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона не надавала згоди на укладення оспорюваних правочинів.

Заперечуючи проти доводів позивача, представник ПАТ "ОТП Банк" зазначив, що згідно заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2011 року остання надала згоду ОСОБА_2 на розпорядження майном, що набуте ними за час шлюбу. (а.с. 123) Після збільшення суми на розміщення депозиту в розмірі 225 000 доларів США, яка в подальшому передавалась ОСОБА_2 в заставу з метою забезпечення виконання зобов"язань по основному договору про надання банківських послуг, 13.03.2012 р. ОСОБА_1, підписуючи заяву, було надано згоду її чоловікові ОСОБА_2 на розпорядення майном, що набуте ними за час шлюбу. (а.с. 124)

Згідно заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2011 року остання надала згоду ОСОБА_2 на розпорядження майном, що набуте ними за час шлюбу, а саме майнові права (права вимоги) на грошові кошти в сумі 200 000 на умовах, визначених на його власний розсуд, зокрема але не обмежуючись: передачу майна в заставу, укладання та підписання договору (ів)/правочину (ів) застави майна, додаткових угод/договорів/правочинів до такого(их) договору(ів)Їправочину(ів) застави майна, укладання та підписання будь-яких інших документів, а також вчинення будь-яких інших дій, пов"язаних з розпорядженням майном. (а.с. 123)

Згідно заяви ОСОБА_1 від 13.03.2012 р. остання надала згоду ОСОБА_2 на розпорядження майном, що набуте ними за час шлюбу, а саме майнові права (права вимоги), грошові кошти в сумі 225 000 доларів США, що знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_1, відкритому в АТ "ОТП Банк", МФО 300528, згідно договору № 003/8646/11 про строковий банківський вклад з правом поповнення, визначених на його власний розсуд, зокрема але не обмежуючись: передачу майна в заставу, укладання та підписання договору(ів)/правочину(ів) застави майна, додаткових угод/договорів/правочинів до такого(их) договору(ів)/правочину(ів) застави майна, укладання та підписання будь-яких інших документів, а також вчинення будь-яких інших дій, пов"язаних з розпорядженням майном.

За клопотанням представника відповідача ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року у даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза.

Згідно висновку № 3109/17-32/3110/17-33 від 23.11.2017 р. експертів Київського НДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_1 у графах "підпис" у заявах від її імені, які адресовані ПАТ "ОТП Банк" і датовані 23.05.2011 та 13.03.2012, та містяться у матеріалах справи на аркушах під порядковими номерами 123 та 124, виконані рукописним способом без попередньої підготовки або технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі "підпис" у заяві від 13.03.2012, виконані ОСОБА_1. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі "підпис" у заяві від 23.05.2011 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1. (а.с. 158)

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

Згідно ст. 63 СК Укаїни дружина та чоловік маюь рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя має бути надана в письмовій формі.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ст. 578 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Як убачається із роз"яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення ст. 578 ЦК України, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред"явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що договір застави PL 11-145/28-2 від 23.05.2011 р. зі змінами, додатками та доповненнями, які є невід"ємною частиною даного договору підлягають визнанню недійсними в 1/2 частині, тобто в частині передачі банку майнових прав (права вимоги) по договору про строковий банківський вклад № 003/8646/11 від 29.04.2011 р. та додатковий договір № 1 від 23.05.2011 р. у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому ОСОБА_2 мав право розпоряджатися лише своєю частиною грошового вкладу і розпорядився нею.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про винання недійсним Генерального договору DL - 006/03/15 про розміщення строкових депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" 19 травня 2015 року зі змінами, додатками, доповненнями, які є невід"ємною частиною даного договору, суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивач надала згода на розпорядження майном її чоловіком, підписавши відповідну заяву від 13.03.2012.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з ПАТ "ОТП Банк" на користь ОСОБА_1 580 грн. судового збору та 2 455, 20 грн. вартості експертизи.

Керуючись ст.ст. 60, 63 та 65 СК України, ст.ст. 3, 203, 215, 576 та 578 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір застави PL 11 - 145/28-2, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" 23 травня 2011 року зі змінами, додатками, доповненнями, які є невід"ємною частиною даного договору, в частині передачі банку майнових прав (права вимоги) по договору про строковий банківський вклад № 003/8646/11 від 29.04.2011 р. та додатковий договір № 1 від 23 травня 2011 р. у розмірі 100 000 (сто тисяч) доларів США.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання недійсним Генерального договору DL - 006/03/15 про розміщення строкових депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" 19 травня 2015 року зі змінами, додатками, доповненнями, які є невід"ємною частиною даного договору, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь ОСОБА_1 580 грн. судового збору та 2 455, 20 грн. вартості експертизи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: