Ухвала

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-4038/11

провадження № 61-7327 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання заповіту недійсним,

Встановив:

1. Відповідно до пунктів 4 і 14 частини першої розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (надалі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

2. Пунктом 11 частини першої Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

3. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року залишено без задоволення.

4. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2017 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. 03 листопада 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду і справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

6. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги ОСОБА_2 послалася на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

7. Ухвалою судді ВССУ від 10 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року; відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 11 грудня 2017 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

8. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який розпочав роботу 15 грудня 2017 року.

9. 10 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 разом з доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

10. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 лютого 2018 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

11. На виконання вимог ухвали судді ВССУ ОСОБА_2 надіслала до касаційного суду матеріали на усунення недоліків, а саме: уточнену редакцію касаційної скарги, належним чином завірену копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду та оригінал квитанції про сплату судового збору від 09 жовтня 2015 року на суму 362 грн, яка не є належним платіжним документом, оскільки касаційну скаргу подано ОСОБА_2 у 2017 році, а квитанція датована 2015 роком.

12. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

13. Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

14. Пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал судів першої та апеляційної інстанцій які є предметом оскарження у касаційному порядку, а саме:

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

15. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

16. На момент подання касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року питання щодо права касаційного оскарження було врегульовано нормами статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній станом на дату подання касаційної скарги).

17. Пунктом 2 частини 1 вказаної норми права передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

18. Оскаржувана ухвала апеляційного суду про передачу питання на новий розгляд до суду першої інстанції, яка не перешкоджає провадженню у справі, не відноситься до переліку ухвал, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті норм статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній станом на дату подання касаційної скарги).

19. Оскаржувана ухвала апеляційного суду про направлення питання до суду першої інстанції для продовження розгляду не входить до переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

20. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

22. На підставі наведеного, керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною 1 статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк