Справа № 594/1229/17
Провадження №2/594/229/2018
У Х В А Л А

02 лютого 2018 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26.04.2011 року у Лівчицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №02. Вказує, що на протязі певного часу спільного проживання у них була добра та повноцінна сімя, однак спільне життя не склалося. Зараз вони не спілкуються та два роки проживають окремо. Фактично їх сімя розпалася, подружні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу надійшла до Борщівського районного суду 25.10.2017 року.

26.10.2017 року, в порядку ч.3 ст. 122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року) судом направлено запит до органу місцевого самоврядування про надання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

29.11.2017 року Гермаківська сільська рада надала суду інформацію стосовно місця реєстрації відповідача зазначивши, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не проживала й не проживає.

Ухвалою суду від 30.11.2017 року у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

18.01.2018 року Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області вищевказану ухвалу Борщівського районного суду від 30.11.2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанція.

Матеріали справи надійшли до суду 26.10.2017 року в порядку ЦПК України в редакції, яка діяла на час пред'явлення позову.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, яка діє з 15.12.2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Однак заява подана без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, в редакції на час пред'явлення заяви.

Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертається до суду із заявою про розірвання шлюбу, всупереч вимогам СК України, оскільки заяву про розірвання шлюбу має право подати до суду подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК. В той же час посилається на ст. 110 СК України, за змістом якої одним з подружжя може бути предявлено до суду саме позов. Тому необхідно уточнити який саме порядок захисту свого порушеного права обрано ОСОБА_1

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Наприклад, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. До заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК (залишення позовної заяви без руху, повернення заяви).

ОСОБА_1 в поданій заяві про розірвання шлюбу не зазначає мотиви його розірвання, не вказує чи є від шлюбу неповнолітні діти, та інші дані, які необхідні для повного та обєктивного розгляду справи.

Також в матеріалах справи відсутній оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, а в разі наявності у подружжя дітей, і копії свідоцтва про народження дитини (дітей).

Крім того, за змістом абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

За таких обставин, у випадку відсутності у сторін спільних дітей, необхідно навести докази, що шлюб між сторонами не може бути розірвано через орган державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи наведене, заяву необхідно залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

Вказані недоліки мають бути усунені не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

В разі усунення у вказаний строк недоліків заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, п.11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши можливість позивачу усунути недоліки в строк пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

В разі не усунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, заява вважається неподаною і буде повернута з усіма додатками до неї.

Суддя: Чир П.В.