_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2128/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська обласна спілка споживчих товариств «Облспоживспілка», про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що вона придбала 763/1000 частин квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач, який не є її членом сімї. Посилаючсиь на норми ст.317,319,391 ЦК України просила суд ухвалити рішення яким усунути їй перешкоди у користуванні квартирою та виселити відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, зазначивши, що відповідач проживає зараз в цій квартирі та займає іншу її частину, що не належить позивачу, і яка належить третій особі і залишилася після іншого співмешканця, тому вважає, що не порушує прав позивача.

Представник третьої особи позов підтримав, дав пояснення, що інші 237/1000 часток квартири знаходяться у власності третьої особи і ця частина квартири відповідача не виділялася, крім того зауважив, що відповідач має у власності квартиру за іншою адресою, тому його права цим позовом не будуть порушені.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 ч.1 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Права власника житлового квартири також визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст. 346 ) із зняттям останнього з реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2015 року позивач за договором дарування придбала у ОСОБА_3 763/1000 часток квартири АДРЕСА_1. Інша частина квартири належить третій особі.

У даній квартирі, крім інших, зареєстрований відповідач, як член сімї минулого власника квартири (а.с.12).

Шлюб між минулим власником квартири ОСОБА_3 та відповідачем розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 3.03.2015р. у справі №520/13789/14-ц, яке набрало законної сили (а.с.13).

Позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, разом не живуть.

Відповідач має у власності квартиру АДРЕСА_2 і Петрова в м.Одесі.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача передбачене ст.ст.317,319 ЦК України як співвласника житлового приміщення підлягає захисту, а право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно Правової позиції викладеній у №6-709цс16, що переглядалася Верховним Судом України на підставі ст.355 ЦПК України, аналіз статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

На підставі викладеного, суд вважає правильним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, як то визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою і виселення з неї, при цьому житлові права відповідача не будуть порушеними, оскільки він має у власності квартиру, а тому позов підлягає задоволенню.

До посилань сторони відповідача на те, що він займає іншу частину квартири, яка належить третій особі, а тому не порушує прав позивача, суд ставиться критично та відхиляє їх, оскільки в натурі частки квартирі не виділені та інші частка квартири у встановленому законодавством порядку відповідачу для проживання не виділялася.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4,12,81,237,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою №26 в будинку №22 по вулиці Фонтанська дорога м.Одеси, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування цією квартирою.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції.

Суддя Бескровний Я. В.