Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3305/17
Провадження №: 2-др/332/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу № 332/3305/17 (провадження № 2-др/332/5/18) за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом їх збільшення. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 07.02.2018 року Заводським районним судом м. Запоріжжя у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18) ухвалено рішення про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги задоволено частково, розмір аліментів збільшено до 1100,00грн., проте, не зазначено, що розмір аліментів має бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки прожитковий мінімум для дитини не є незмінним та встановлюється ЗУ «Про Державний бюджет України» щороку, через це вона буде вимушена кожного разу звертатися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Крім того, в позовній заяві нею було заявлено вимогу про збільшення додаткових витрат на утримання дитини, яка в подальшому нею була залишена без розгляду, проте, суд в своєму рішенні не відобразив суму 150,00грн. додаткових витрат на дитину, які були присуджені попереднім рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-1256/2006 від 02.10.2006 року. Просить ухвалити додаткове рішення у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18), а саме: в резолютивній частині рішення зазначити не тільки грошову суму 1100,00грн., а також те, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить відобразити, що сума додаткових витрат у розмірі 150,00грн. за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2006 року залишається без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати: 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання за викликом не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1, відповідно до якої вона просить розглянути у її відсутності заяву щодо ухвалення додаткового рішення, яку вона підтримує.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що слід відмовити в ухваленні додаткового рішення з наступних підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2018 року у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18) позовні вимоги ОСОБА_1. до ОСОБА_2. задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2006 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнуто щомісяця з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1100,00грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття(а.с.83-86).

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, щомінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 50 відсотків прожиткового мінімуму, відповідно до встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року, становить 930,00грн., отже, сума 1100,00грн. за рішенням суду про збільшення розміру аліментів не є меншою за встановлений законом мінімальний розмір аліментів і не є меншою за розмір, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законодавством України передбачена можливість звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини у частці від доходу або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону(ч.2ст. 184 СК України). Отже, при визначені розміру аліментів у частці від доходу батьків суд повинен зазначати про те, що цей розмір не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як дохід боржника може бути незначним та розмір частки від його доходу у такому випадку може складати меншу суму ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а при визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд вже враховує всі ці обставини та зазначає, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, про що і було зазначено в рішенні суду. Таким чином, вимога позивача ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення суду в цій частині не ґрунтується на законі, а тому не може бути задоволена судом.

Щодо вимоги заявниці ОСОБА_1 про відображення у рішенні суду від 07.02.2018 року у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18) того, що сума додаткових витрат у розмірі 150,00грн. за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2006 року залишається без змін, суд зазначає, що дана її вимога також не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-1256/2006 від 02.10.2006 рокуз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі 500грн., а також додаткові витрати 150грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 01.09.2006 року (а.с.15-16).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18) від 07.02.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2006 року та стягнуто щомісяця з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1100,00грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття(а.с.83-86).

Таким чином, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-1256/2006 від 02.10.2006 року лише змінено в частині збільшення стягнення саме суми аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 500,00 грн. до 1100,00грн. щомісяця, та є незмінним в частині стягнення додаткових витрату розмірі 150,00 грн. щомісяця і рішення в цій частині, як і раніше, підлягає подальшому виконанню без необхідності додаткового зазначення про це.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне відмовити заявниці ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки резолютивна частина рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2018 року у справі №332/3305/17 (провадження №2/332/128/18) має вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог ОСОБА_1. Крім того, для ухвалення додаткового рішення відсутні підстави, встановлені у п.п.1-4 ч.1 ст.270 ЦПК України.

Керуючись ст. 4,5,13, 259, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в прийнятті додаткового рішення у цивільній справі № 332/3305/17 (провадження № 2-др/332/5/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала постановлена та підписана суддею 28 лютого 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.