РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

присяжних: ОСОБА_1

ОСОБА_2

при секретарі - Янковській С.Ю.

з участю:

прокурора - Яцишин Т.М.

представника закладу ОСОБА_3

лікаря-психіатра- Лішенко І.В.

законних представників: ОСОБА_4 - матері та ОСОБА_5 - батька пацієнта, розглянувши в судовому засіданні, у м. Львові, в залі суду, цивільну справу за заявою представника закладу, лікаря ОСОБА_6 про задоволення заяви Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальний заклад «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в особі лікаря - психіатра ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в примусовому порядку.

В обґрунтування своєї заяви, лікар покликається на те, що 06.02.2018 року ОСОБА_5М, доставлений у приймальне відділення КЗ ЛОКПЛ у супроводі працівників поліції та медичної сестри Червоноградської ЦМЛ за скеруванням лікаря психіатра Червоноградського психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7П,, який зробив висновок про необхідність госпіталізації особи у психіатричний стаціонар, у зв»язку із наявністю в нього ознак тяжкого психічного розладу.

Висновком від 07.02.2018 року лікарів - психіатрів шістнадцятого відділення КЗ ЛОКПЛ , вирішено, що ОСОБА_5М, потребує госпіталізації в стаціонарне відділення КЗ ЛОКПЛ в примусовому порядку у зв"язку із наявністю в нього тяжкого психічного розладу, а саме параноїдна шизофренія, безперервно- прогредієнтний тип перебігу. Даний розлад позбавляє хворого здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього, оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

На підставі викладених у заяві обставин та згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» лікуючий лікар просить ухвалити рішення,яким задоволити заяву госпіталізувати до психіатричного закладу ОСОБА_5 та продовжити лікування.

В судовому засіданні лікар викладені ним доводи підтвердив та просить задоволити клопотання. Представник Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», заяву підтримала повністю, пояснення дала аналогічні до викладених у заяві.

Крім цього, лікуючий лікар-психіатр у судовому засіданні додатково пояснив, що хворий страждає розладом психіки, підставою для висновку стали відомості батьків про його неадекватну поведінку, що створює небезпеку для оточуючих. Викинувся із вікна другого поверху, у звязку з чим був госпіталізований.

Законні представники - батьки хворого ОСОБА_4Я, та ОСОБА_8 в судовому засіданні заяву підтримали, підтвердили фактичні обставини та просять задовольнити заяву.

Прокурор у судовому засіданні заяву про продовження госпіталізації до психіатричного закладу та лікування хворого у стаціонарному відділенні, підтримав.

Хворий ОСОБА_5 в судовому засіданні вважає себе ОСОБА_9 14.10 ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за вказаною адресою, однак на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Батьків не заенає, а присутні в залі, це особи, що зайняли його квартиру. Особа хворого судом ідентифікована відповідно даних довідки форми № 1, де судом встановлено, що до суду доставлено саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Судовий контроль за госпіталізацією до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Судом встановлено, що 06.02.2018 року ОСОБА_5М, доставлений у приймальне відділення КЗ ЛОКПЛ у супроводі працівників поліції та медичної сестри Червоноградської ЦМЛ за скеруванням лікаря психіатра Червоноградського психоневрологічного диспансеру ОСОБА_7П,, який зробив висновок про необхідність госпіталізації особи у психіатричний стаціонар, у зв»язку із наявністю в нього ознак тяжкого психічного розладу.

Висновком від 07.02.2018 року лікарів - психіатрів шістнадцятого відділення КЗ ЛОКПЛ , вирішено, що ОСОБА_5М, потребує госпіталізації в стаціонарне відділення КЗ ЛОКПЛ в примусовому порядку у зв"язку із наявністю в нього тяжкого психічного розладу, а саме параноїдна шизофренія, безперервно- прогредієнтний тип перебігу. Даний розлад позбавляє хворого здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого останній виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього, оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Згідно із 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках

проведення експертизи на визначення стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Клопотання про припинення госпіталізації в примусовому порядку можуть направлятися до суду особою, яку було госпіталізовано в примусовому порядку, або її законним представником через кожні 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про продовження такої госпіталізації.

Враховуючи вищенаведені обставини та власне переконання, що ґрунтується на безпосередньому вивченні поведінки особи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 339 -342 ЦПК України, ст. 13,14,22 Закону України «Про психіатричнудопомогу», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву лікаря психіатра Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6В, про госпіталізацію до психіатричного закладу хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в примусовому порядку, задоволити.

Госпіталізувати та продовжити лікування у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» у примусовому порядку хворого ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя В. Кузь

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2