Провадження 2/127/6489/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2016 року № 127/5131/16-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок, що в м. Вінниці по вул. М. Рильського, 57.

Державна реєстрація права власності позивача на вказаний будинок проведена 15.07.2016 року, однак право власності на земельну ділянку, на якій розташований даний будинок, належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.2014 року. Цивільно-правовий договір щодо відчуження ділянки вони не укладали, оскільки вважали, що право власності на земельну ділянку перейде до нього при набутті права власності на будинок.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:052:0207, площею 0,0526 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Вінниці, вул. М.Рильського, 57, яка зареєстрована за ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, пояснив, що є власником будинку № 57 по вул. М. Рильського в м. Вінниці на підставі рішення суду від 16.04.2016 року, але вимогу про визнання за ним права власності на земельну ділянку він не заявляв, оскільки вважав, що право власності буде зареєстроване за ним «автоматично». На даний час відповідач ухиляється від укладення договору у нотаріуса, тому був змушений звернутись до суду з позовом. Земельна ділянка і будинок не перебувають в іпотеці, обтяження не зареєстровані, інші особи права не заявляють. Судові витрати просив залишити за ним.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що вимоги ОСОБА_2 вважає обґрунтованими, тому позов визнає у повному обсязі (а.с. 25).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду немає.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2016 року №127/5131/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що розташований в м. Вінниці, вул. М. Рильського, 57. Рішення набрало законної сили 29.04.2016 року (а.с. 3-4).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.07.2016 року (а.с. 5) за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою м. Вінниця, вул. М. Рильського, 57, загальною площею 94,4 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.

Будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :03:052:0207, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0526 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3, і.н. НОМЕР_1, про що реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 18.04.2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 20711216), право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 6).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 29.01.2018 року № 112046094 земельна ділянка, площею 0,0526 га, кадастровий номер :03:052:0207, що розташована по вул. М.Рильського, 57 в м.Вінниці, належить на праві власності ОСОБА_3, відомості про обтяження, заборони відчуження в реєстрі відсутні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку позивач зазначив, що таке право до нього перейшло на підставі ст. 120 ЗК України, разом з тим, відповідач не бажає оформити окремий цивільно-правовий договір на земельну ділянку, тому його право порушене і підлягає захисту.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись д осуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи те, що позивач правомірно набув право власності на будинок по вул. М.Рильського, 57 в м. Вінниці, який розташований на земельній ділянці, площею 0,0526 га, кадастровий номер :03:052:0207, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності попередньому власнику будинку - ОСОБА_3, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним право власності на земельну ділянку відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України.

Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.15, 16, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 206 ч.4, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_2, м. Вінниця, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 95/36, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:052:0207, площею 0,0526 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Вінниці, вул. М.Рильського, 57, яка зареєстрована за ОСОБА_3.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: