Справа № 171/930/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП,

встановив:

24.05.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В ході розгляду справи до участі у якості третьої особи залучено ОСОБА_3 (а.с.215)

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23.09.2013 року о 14 годині 30 хвилин на автодорозі Кіровоград Запоріжжя на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки ГАЗ 2410, державний номерний знак 13956АН, в стані алкогольного спяніння допустив зіткнення з автомобілем марки «KIA CERATO», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження. 13.05.2014 року вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.09.2013 року, ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, з іспитовим строком 2 роки. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ГАЗ 2410», державний номерний знак НОМЕР_2, є забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_4 «СГ «ТАС» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 3309660 від 09.08.2013 року. За результатами розгляду заяв потерпілого ОСОБА_3 було складено страхові акти №№ 19637В/20/2014 та 23953В/20/2014, розраховано та виплачено потерпілому страхове відшкодування на загальну суму 33 515 грн. 39 коп., що підтверджується платіжними дорученнями, чим позивач виконав свої зобовязання перед страхувальником згідно з умовами Договору страхування у повному обсязі. Відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування не сплачено. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» понесені матеріальні збитки в сумі 33 515 грн. 39 копійок та понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 1378 грн.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 надала суду заперечення на позов, посилаючись на те, що в наслідок ДТП 23.09.2013 року потерпілому було спричинено шкоду у вигляді пошкодження транспортного засобу, яка була відшкодована потерпілому у розмірі 50 000 грн., та за регресним позовом з відповідача на користь позивача вказаний розмір шкоди було стягнуто, що підтверджується рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року. Відповідно даного рішення з відповідача на користь позивача було стягнуто шкоду, яка відшкодована була потерпілому за страховим актом № 15418в/20/2014. Рішення суду виконується державним виконавцем за місцем роботи відповідача відповідно до постанови від 18.04.2016 року. За домовленістю між відповідачем та потерпілим у липні 2014 року ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання щодо самостійного відшкодування шкоди, яка була спричинена внаслідок ДТП та складалась із моральної та матеріальної шкоди, завданої здоров»ю потерпілого на загальну суму 30 000 грн. На виконання даного зобовязання ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 відповідно до наданих останнім розписок особисто було відшкодовано шкоду, завдану внаслідок ДТП, що сталася 23.09.2013 року, у розмірі 30 000 грн. Не зважаючи на те, що відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідач здійснив особисто потерпілому за їх домовленістю у розмірі 30 000 грн., крім шкоди, завданої транспортному засобу, потерпілий в той же час звернувся до страховика із заявою про відшкодування цієї шкоди страховиком. В свою чергу страховик, не переконавшись у тому, чи здійснюється відшкодування особисто винуватим в скоєнні ДТП потерпілому, також здійснив виплату на користь потерпілого матеріального та морального відшкодування. Таким чином, свої зобовязання щодо відшкодування шкоди потерпілому відповідач ОСОБА_2 виконав в повному обсязі, а потерпілий внаслідок спільного зі страховиком порушення процедури відшкодування шкоди безпідставно набув відшкодування шкоди у подвійному розмірі, що позбавляє позивача регресної вимоги за зобовязанням, яке було виконане згідно чинного законодавства самостійно відповідачем на користь потерпілого. Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно позовних вимог відшкодування шкоди відбулось за страховим актом № 19637В/20/2014 в сумі 14 841 гривня 01 копійка та за страховим актом № 23953В/20/2014 у визначеній сумі 13 764 гривні, що не відповідає вказаній в позовній заяві загальній сумі 33 515 гривень 39 копійок. Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю та безпідставністю в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, у якій просив позов задовольнити повністю та розглядати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні 09.11.2017 року позовні вимоги не визнала, надала пояснення згідно наданого до суду заперечення. У судове засідання 20.02.2018 року представник відповідача не з»явилася, повідомлена про дату та час судового засідання належним чином, клопотання про неможливість прибути до судового засідання та відкладення розгляду справи до суду не надала.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов до ОСОБА_2 задовольнити. Також надав заяву, в якій зазначив, що він дійсно отримав від ОСОБА_2 кошти в сумі 30000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. Домовленість про сплату йому ОСОБА_2 вказаної суми коштів була досягнута до винесення вироку відносно ОСОБА_2 з метою помякшення вироку ОСОБА_2, при цьому вказану суму коштів ОСОБА_2 повинен був виплатити до закінчення іспитового строку. Від страхової компанії він отримав відшкодування в звязку з лікуванням на підставі наданих чеків.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.979 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-1У у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «TAC» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АС/3309660, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3. (а.с. 11).

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2014 року встановлено, що ОСОБА_5 23.09.2013 року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем ГАЗ 2410-12-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по автодорозі Кіровоград Запоріжжя в напрямку м. Зеленодольськ на 167 км + 900 м на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області. Приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_2 під час здійснення обгону транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «KIA CERATO», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто вина відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_3 доведена в судовому порядку. Зазначеним вироком також встановлено, що на момент ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп'яніння. Згідно даного вироку обвинувачений ОСОБА_2 частково відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 19 000 грн. та частково моральну шкоду в розмірі 12 000 гривень (а.с. 13-21, 189-193).

До ОСОБА_4 «СГ «TAC» із заявою про страхове відшкодування звернувся ОСОБА_3, зазначену подію відповідно до норм чинного законодавства України було визнано страховою, про що 15.09.2014 року було складено страховий акт № 196378/20/2014 на суму 14841,01 грн., 13.11.2014 року страховий акт № 2395313/20/2014 на суму 13764 грн., 02.03.2015 року - страховий акт № 406087/20/2015 на суму 4910,38 грн. Всього ОСОБА_3 нараховано на підставі вказаних актів страхове відшкодування на загальну суму 33515,39 грн. (а.с. 32,46,100-117).

Страхове відшкодування позивач виплатив на підставі заяв ОСОБА_3 та відповідно до умов договору страхування в сумі 33 515,39 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 31245 від 27.11.2014 року, № 43820 від 16.03.2015 року, № 23119 від 18.09.2014 року (а.с. 118-123).

Відповідно до ст.ст.33, 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ОСОБА_4 «СГ «TAC», як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в межах фактичних затрат, переходить право на звернення з регресною вимогою до ОСОБА_2 як до страхувальника та особи, з вини якої було заподіяно шкоди у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 23.09.2013 року мав місце страховий випадок, внаслідок якого неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 завдано шкоду здоровю ОСОБА_3 Відповідальність за завдану матеріальну шкоду в сумі 33515 гр. 39 коп. поніс позивач ОСОБА_4 «СГ «TAC» відповідно до умов укладеного договору страхування з відповідачем. Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 33515 грн. 39 коп.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1378 грн.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що відповідач в добровільному порядку відшкодував ОСОБА_3 завдану шкоду, а тому відсутні підстави для стягнення шкоди в порядку регресу. На підтвердження заперечень представником відповідача надано розписки ОСОБА_3

Так, відповідно до розписки від 27.12.2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 5000 грн. в якості компенсації за шкоду, спричинену 23.09.2013 року. Загальна сума, отримана в якості компенсації за шкоду, спричинену 23.09.2013 року, складає 30 000 грн. Дана сума отримана в повному обсязі. (а.с. 195).

Відповідно до розписки від 07.09.2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування шкоди за 23.09.2013 року. (а.с. 196).

Розпискою від 27.07.2013 року ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування шкоди за 23.09.2013 року. (а.с. 197).

Розпискою від 05.05.2015 року ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування шкоди (залиш. 15 000 гривень) (а.с. 198).

Відповідно до розписки від 30.03.2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування шкоди. Залишок 18 тисяч грн. (а.с. 199).

Розпискою від 23.02.2015 року ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування шкоди за 23.09.2013 року. (а.с. 200).

Розпискою від 04.01.2015 року ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в рахунок часткового відшкодування шкоди за ДТП 23.09.2013 року. (а.с. 201).

Розпискою від 22.07.2014 року ОСОБА_3 підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в розмірі 3000 грн. в якості часткового відшкодування моральної шкоди. (а.с. 203).

Відповідно до розписки від 28.08.2014 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 3000 грн. в рахунок погашення боргу. (а.с. 202).

Суд не бере до уваги як докази на підтвердження заперечення проти позову вказані розписки, оскільки зі змісту розписок не встановлено, що вищевказані кошти ОСОБА_3 отримав в рахунок відшкодування витрат на лікування та втраченого заробітку, згідно розписки від 22.07.2014 року ОСОБА_3 отримав кошти в якості часткового відшкодування моральної шкоди, крім того, ОСОБА_3 надав письмове пояснення, що вказані кошти виплачені йому відповідачем ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заперечення представника відповідача щодо суми, яка підлягає стягненню з відповідача, суд вважає необґрунтованим, оскільки на підставі досліджених судом доказів позивачем підтверджено належними доказами проведення виплат страхового відшкодування на загальну суму 33 515,39 грн.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» () в порядку регресу витрати в сумі 33515,39 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн., всього в сумі 34 893,39 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак