Справа № 2-284/1/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала на розгляді справа № 2-281/1 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року в цілях забезпечення позову за заявою позивача було обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до розгляду справи Дніпровським районним судом м. Києва.

01.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у даній справі було постановлено заочне рішення про задоволення позовних вимог. 21.09.2017 року Апеляційний суд м. Києва розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишив рішення суду першої інстанції від 01.04.2011 року без змін.

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій послалася на те, що при постановленні рішення судом першої інстанції заходи забезпечення позову не були скасовані, тоді як заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до прийняття рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Крім того, такий спосіб забезпечення позову, як обмеження права виїзду, нормами Кодексу не передбачений. Вважала, що ухвалою суду було порушено її конституційне право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У зв'язку з чим просила скасувати забезпечення позову згідно ухвали суду від 03.11.2010 року.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

15.10.2010 року в Дніпровському районному суду м. Києва була зареєстрована позовна заява Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

03.11.2010 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року в цілях забезпечення позову за заявою позивача було обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, у праві виїзду за межу України до розгляду справи Дніпровським районним судом м. Києва.

01.04.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі постановлено заочне рішення, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2017 року залишено без змін.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені наступні види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як вбачається з норм Цивільно-процесуального кодексу України заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відповідача не передбачено. Дане обмеження може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановлюється за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Тобто, обмеження у праві виїзду може бути лише за поданням виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження. Як вид забезпечення позову даний захід не передбачено.

Аналогічні норми процесуального законодавства діяли і на час розгляду справи в суді.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, виконавець до суду із поданням про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 суду не звертався.

Викладені обставини та норми Закону свідчать про те, що заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від 03.11.2010 року слід скасувати.

Згідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 158, 258, 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2010 року, та зняти обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце народження - м. Харків, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: