Справа №333/4726/17
Провадження №2/333/198/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кругліковій А.В.,

при секретарі Іщенко А.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши матеріали цивільної справи №333/4726/17 за позовом: ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, -

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_4 (далі ОСОБА_1О.) з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1 162 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами склались відносини з банківського обслуговування карткового рахунку. В той же час, відповідач в період з березня 2017 р. по червень 2017 р. здійснив безпідставне відрахування коштів на загальну суму 1 162 грн. з карткового рахунку позивача в рахунок погашення заборгованості. При цьому, позивач зазначав, що виконавче провадження не відкривалось, будь-які арешти чи обмеження користування особовим рахунком не здійснювались. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму коштів в розмірі 1 162 грн.

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позові, просили суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, про що виклав у письмовому запереченні, пояснив наступне. 26.06.2007 р. між сторонами на підставі кредитного договору за № ZPXRRX03190055 виникли кредитні правовідносини, за яким позивач отримав в кредит суму коштів в розмірі 912 грн. Також, 09.06.2008 р. між сторонами укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позивач отримав кредит у виді встановлюваного кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 650 грн. Відповідач зазначив, що Умовами та правилами надання банківських послуг, до яких приєднався позивач, передбачено, що Позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів. З огляду на те, що за позивачем виникла заборгованість за вказаними вище кредитними договорами, то відповідач, керуючись Умовами та правилами надання банківських послуг списав з поточного рахунку ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або ін. фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

26.06.2007 р. на підставі заяви Позичальника № ZPXRRX03190055, Банк (ПАТ КБ «Приватбанк») зобовязався надати ОСОБА_4 (позичальнику) строковий кредит в сумі 912 грн. на строк 6 місяців з 26.06.2007 р. до 25.12.2007 р. включно, за умови сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 22,34 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 152 грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Для виконання зобовязань Банк відкриває Позичальнику рахунок № 5835 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам (а.с. 24).

За змістом вказаної вище заяви Позичальника свідчить, що ОСОБА_4 ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Також, своїм підписом позивач підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку та погодилась з тим, що заява Позичальника № ZPXRRX03190055 разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складають кредитно-заставний договір.

Згідно з п. 3.2.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів не наданих у кредит в межах сум, які підлягають сплаті Банку за заявою та цими Умовами при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).

Також, заявою від 09.06.2008 р. ОСОБА_4, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку просила відповідача відкрити рахунок та надати кредитний ліміт в сумі 500 грн. із базовою процентною ставкою по кредиту в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості (а.с. 33).

Відповідно до п. 4.6. Умов та Правили надання банківських послуг (які погодила ОСОБА_4 заявою від 09.06.2008 р.), Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, що належить сплатити Банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з Картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам Клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту Картрахунку.

Факт надання відповідачем та отримання позивачем кредитних коштів за вказаними вище кредитними договорами не заперечувався сторонами в ході розгляду цієї справи.

Також, як вбачається з матеріалів справи, на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 06.09.2016 р., ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито позивачу картковий рахунок за № 2849.

За змістом наведеної вище анкети-заяви, ОСОБА_4 погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташовані в рекламному буклеті складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.3.1.6. Умовами та Правилами надання банківських послуг сторони передбачили, що Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, що належить сплатити Банку за цим договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з Картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам Клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1071 ЦК України унормовано, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч.1). Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч.2).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, враховуючи виникнену заборгованість позивача перед відповідачем за наведеними вище кредитними договорами, ПАТ КБ «Приватбанк», керуючись п. 3.2.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), п. 4.6. Умов та Правили надання банківських послуг, п. 1.1.3.1.6. Умовами та Правилами надання банківських послуг та у відповідності до норм ст. 1071 ЦК України здійснило списання грошових коштів з карткового рахунку, відкритого на імя ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Предметом позову у справі № 333/4726/17 є вимога позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно набутих грошових коштів в сумі 1 162 грн.

Наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави унормовано главою 83 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2).

При цьому, під час вирішення питання щодо повернення безпідставно набутого майна, необхідно встановити факт набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою (в даному випадку відповідачем) за рахунок іншої; факт належності такого майна ін. особі (позивачу); відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала.

Факт набуття ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 1 162 грн. за рахунок позивача та факт належності цих коштів ОСОБА_4 не заперечувався сторонами в ході розгляду справи.

В той же час, як встановлено вище судом, грошові кошти в сумі 1 162 грн. були списані ПАТ КБ «Приватбанк» з карткового рахунку, відкритого на імя ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості останньої за наведеними вище кредитними договорами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем в ході розгляду справи не доведено факту неправомірного набуття відповідачем грошових коштів в сумі 1 162 грн.

У звязку з чим, у задоволенні позову судом відмовляється.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01.02.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова