Провадження № 2/761/2723/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Укрспецекспорт» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та просить суд визнати звільнення її з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити на роботі в Державній компанії «Укрспецекспорт» на посаді головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів служби офіційних заходів Апарату генерального директора цього підприємства; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що починаючи з травня 2015 р. позивач перебувала у трудових відносинах з Державною компанію «Укрспецекспорт» де працювала на посаді головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів служби офіційних заходів Апарату генерального директора Підприємства. 24.04.2017 р. адміністрацією підприємства позивачу було пред»явлено для ознайомлення письмове повідомлення, яким доводилось до відома, що у зв»язку зі змінами в організації праці, визначених наказом Компанії від 24.04.2017 р. № 26-ШР, посада, яку займає позивач, підлягає скороченню, у відповідності до вимог статті 49-2 КЗпП України та позивача буде звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Після ознайомлення з таким повідомленням з ОСОБА_1 одразу було взято розписку щодо письмового попередження про звільнення відповідно до законодавства України. При цьому позивач зазначає, що прийняття рішення про скорочення відбулось з такими фактами порушення трудового законодавства, зокрема, як вимог ст.ст. 42,49-2 КЗпП України: не було запропоновано переведення на іншу роботу (посаду), або не попереджено про неможливість такого переведення, не було враховано переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством України в той час як позивач була єдиним членом сім»ї із самостійним заробітком. Зважаючи на викладене ОСОБА_1 і звернулась до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали вимоги, просили задовольнити.

Представники Державної компанії «Укрспецекспорт» заперечували щодо задоволення позову. Надали письмові заперечення та документи на підтвердження заявлених вимог.

Пояснили. що 19.10.2016 р. генеральним директором прийнято рішення про запровадження змін в організації виробництва та 31.10.2016 р. наказом № 63-ШР було внесено зміни до штатного розкладу відповідача, а саме скорочено Департамент виставкової діляьності та офіційних заходів, створено в Апараті генерального директора службу офіційних заходів. У зв»язку із чим 07.11.2016 р. позивача на підставі заяви було переведено на посаду головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів Служби офіційних заходів Апарату генерального директора . Таких посад було дві і їх обіймали позивач та ОСОБА_2. 03.03.2017 р. прийнято рішення, яке було погоджено з головою Ради трудового колективу, про необхідність скорочення однієї посади головного спеціаліста.. При цьому при визначенні безпосередньо працівника, посада якого підлягатиме скороченню, були враховані вимоги ст. 42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, яким є ОСОБА_3 Посаду було скорочено наказом відповідача № 26- ШР від 24.04.207 р. і в цей же день ОСОБА_1 повідомлено про наступне вивільнення та відсутність вакантних посад. Наказом № 82-К від 21.06.2017 р., з огляду на те, що вакантні посади були відсутні позивача звільнено з займаної посади, проведено розрахунок в повному обсязі. Зважаючи на викладене відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства України про працю.

В судовому засіданні 07.02.2017 р. у зв»язку зі змінами ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 р. та з огляду на положення п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) представниками сторін не заперечувалась можливість розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

Учасниками процесу також зазначено, що фактично подано всі заяви по суті справи, надані пояснення, зібрано докази і додатковий час для надання відзивів, пояснень не потрібен. Можливо вирішити справу по суті.

В судовому засіданні були опитані свідки на підставі заявленого представниками відповідача клопотання, долучено докази сторін на підтвердження заявлених вимог і заперечень.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та вислухавши свідків, суд вважає. що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Державною компанією «Укрспецекспорт».

Так 20.05.2015 р. позивача було прийнято на роботу та призначено на посаду головного спеціаліста організаційно - протокольної служби офіційних заходів Департаменту виставкової діяльності та офіційних заходів.

07.11.2016 року у зв»язку із змінами у штатному розкладі Державної компанії «Укрспецекспорт», внесеними наказами від 31.10.2016 р. № 62 - ШР та № 63 - ШР, ОСОБА_1 було переведено на посаду головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів Служби офіційних заходів Апарату генерального директора. Підстава - заява позивача.

Дані обставини не заперечувались в судовому засіданні учасниками справи та підтверджуються витягом з трудової книжки ОСОБА_1 та наданими представниками відповідача витягами з наказів.

Також, як свідчать матеріали справи, Генеральному директору ДК «Укрспецекспорт» 03.032017 р. за № 27 подано службову записку, на підставі якої в цей же день керівником підприємства прийнято рішення про скоротити 24 квітня 2017 р. в штатному розписі Державної компанії «Укрспецекспорт» 1 (одну) посаду головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів Служби офіційних заходів Апарату генерального директора.

Як вбачається зі службової записки, підписаної керівником служби офіційних заходів Апарату генерального директора, керівником Апарату генерального директора та головою ради трудового колективу, копія якої долучена до матеріалів справи, - з метою підвищення ефективності діяльності Компанії, усунення дублювання функцій та завдань, що покладаються на структурні підрозділи, в Апараті генерального директора організовано та проведено комплекс організаційних заходів, які мали позитивні наслідки за результатами діяльності служби офіційних заходів.

Зазначено, що відповідно до рішення генерального директора керівництвом структурного підрозділу увагу було зосереджено на проведенні комплексу заходів, направлених на впорядкування організаційних засад діяльності окремих функціональних ланок служби офіційних заходів, удосконалення їх роботи та усунення дублювання завдань, що виконуються працівниками служби. За результатами роботи запропоновано до скорочення одну посаду головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення служби офіційних заходів.

Крім того у документі зазначено, що при визначені безпосередньо працівника, посада якого буде підлягати скороченню, враховано вимоги ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Також службова записка місить з огляду на вимоги законодавства, враховуючи кваліфікацію працівників та досвід роботи за фахом пропозицію до скорочення посади головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення служби офіційних заходів, яку займає ОСОБА_1.

Наказом № 26-ШР від 24.04.2017 р. «Щодо зміни у штатному розписі» начальнику управління дано вказівку 1)забезпечити виконання заходів, направлених на додержання вимог законодавства про працю щодо порядку вивільнення ОСОБА_1; 2) про наступне вивільнення попередити ОСОБА_1 персонально під особистий підпис; 3) начальнику Управління кадрів та директору Департаменту бухгалтерського і податкового обліку та звітності - головному бухгалтеру внести зміни до штатного розпису Державної компанії «Укрспецекспорт».

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується учасниками процесу, ОСОБА_1, 24.04.2017 р. повідомлено, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України про вивільнення у зв»язку зі змінами в організації праці (копія повідомлення віл 24.04.2017 р.) наявна в матеріалах справи.

Позивач, її представник зазначали протягом розгляду справи, що підприємством не було дотримано трудового законодавства України, а саме не запропоновано посад, що були вільними та надано перевагу іншій особі..

ОСОБА_1 опитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що їй не пропонувались будь - які посади у Компанії та крім того, їй не було надано перевагу при вирішенні питання щодо залишення на роботі не дивлячись на досвід, продуктивність її праці не була взята до уваги.

Відповідно до приписів п. 1ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як свідчать зібрані по справі докази в Державній компанії «Укрспецекспорт» відбулись такі зміни шляхом скорочення однієї посади головного спеціаліста відділу протокольного забезпечення офіційних заходів Апарата генерального директора. Дане рішення прийнято відповідно до статті 64 ГК України та п. 7.7. Статуту Державної компанії.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про скасування зазначеного рішення.

Також представниками відповідача надано належним чином засвідчені витяги зі штатного розпису Державної компанії, які свідчать про те, що станом на 27.06.2017 р. в відділі служби офіційних заходів Апарату генерального директора наявна одна посада головного спеціаліста.

Натомість положення ст. 42 КЗпП України встановлюють наступне: при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Не заперечувалось в судовому засіданні та обставина, що перевага щодо залишення на посаді головного спеціаліста в Державній компанії було надано ОСОБА_2.

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2 має більший досвід роботи за напрямком діяльності відділу протокольного забезпечення, за час роботи за таким напрямком Указом Президента України від 29.10.2004 р. № 1330 працівнику присвоєно почесне звання «Заслужений працівник культури України» та наказом МЗС України № 1758-ОС від 20.08.2010 р. присвоєно дипломатичний ранг радника першого класу.

Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_2, що її долучено представниками ДК «Укрспецторг» до письмових заперечень.

Також варто зазначити, що службова записка від 03.03.2017 р. «Щодо змін в службі офіційних заходів Апарату генерального директора» міститься порівняльна таблиця працівників, які займають посади головних спеціалістів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так, ОСОБА_1 має досвід роботи за напрямком протокольного забезпечення 02 р. 01 м.. ОСОБА_2 - 10 р. 09 м., досвід роботи на підприємстві у позивача становить - 01 р. 11 м., у іншого працівника - 01 р. 00 м.

Вищенаведені дані не заперечувались позивачем, її представником.

Зважаючи на викладене, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що роботодавцем було дотримано положення ст. 42 КЗпП України.

З іншого боку позивачем не було доведено в судовому засіданні, в розумінні чинного трудового законодавства України, наявність обставин для надання переваги обіймати посаду після змін в організації ДК «Укрспецекспорт».

Згідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Представниками відповідача до матеріалів справи було долучено Акт Державної компанії від 24.04.2017 р. складений заступником начальника Управління кадрів з військово-мобілізаційної роботи ОСОБА_4, головним спеціалістом Управління кадрів ОСОБА_5, головним спеціалістом Управління кадрів ОСОБА_6 з якого вбачається, що 24 квітня 2017 р. в приміщення Компанії головному спеціалісту відділу протокольного забезпечення офіційних заходів служби офіційних заходів Апарату генерального директора ДК «Укрспецекспорт» ОСОБА_1 був доведений під особистий підпис наказ Компанії від 24.04.2017 р. № 26-ШР «Щодо зміни у штатному розписі» та вручено повідомлення від 24.04.2017 р. про скорочення посади, яку обіймає ОСОБА_1 з попередженням про її звільнення у зв»язку зі змінами в організації праці та звільненням після закінчення двомісячного строку. Під час доведення документів ОСОБА_1, на її уточнюючи питання, роз»яснино практичні аспекти виконання вимог статті 49-2 КЗпП України та доведено те, що станом на 24 квітня 2017 року в Державній компанії відсутні вакантні посади, а у разі відкриття нових вакансій їй буде повідомлено у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні опитані в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 підтвердили зазначені в Акті обставини.

Разом з тим під час розгляду справи не було отримано доказів, в розумінні положень ст.ст. 76,76 ЦПК України, які б підтверджували пояснення позивача щодо зворотного і могли бути покладені в основу рішення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у п. 19 зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов»язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов»язані з»ясувати чи дійсно у відповідача мали місця зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази, щодо змін в організації виробництва і праці про те, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи попереджувався працівник за 2 місяці про наступне вивільнення.

Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги наявні докази, вимоги КЗпП України, суд приходить до висновку, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва - скорочення штатів, позивач належним чином повідомлялась про майбутнє вивільнення та було виконані інші дії задля не порушення прав ОСОБА_1 при звільненні за п. 1статті 40 КЗпП України.

Відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Беручи до уваги вищенаведене підстави для задоволення позову відсутні, оскільки під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що права ОСОБА_1 було порушено.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного,керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 40,42,49-2,235 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення буде складено 16.02.2018 року.

Суддя