Справа № 372/1944/16-ц
Провадження 4-с-4/18
ухвала

Іменем України

06 лютого 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Київобленерго»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 щодо не направлення боржнику ОСОБА_1О не пізніше наступного дня, з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2017 року, шляхом надсилання такої постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення та зобовязати його направити вищезазначену постанову, визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 від 01.12.2017 року про арешт коштів боржника та скасувати вищезазначену постанову, посилаючись на недотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства..

В судове засідання скаржник та його представник не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник стягувача ОСОБА_3. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги.

Державний виконавець Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання в якому просив розглядати скаргу без його участі, також просив відмовити в задоволенні скарги.

Враховуючи обмежені строки розгляду даної категорії справ, повторну неявку представника державного виконавця, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності скаржника та державного виконавця на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідності до вимог ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до положення ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, відповідно до вимог ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.16 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, відповідно до ст.385 ЦПК України, в редакції Закону, що діяв на момент винесення Постанови Пленуму, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

ОСОБА_1 разом зі скаргою подала клопотання про поновлення процесуального строку для подання скарги, яке обґрунтувує тим, що інформація щодо предмету оскарження, а саме: про постанову відкриття виконавчого провадження та про постанову про арешт коштів боржника, була отримана 20.12.2017 року на особистому прийомі від старшого державного виконавця Микитин О.С. Іншим чином вчасно дізнатися про порушення своїх прав ОСОБА_1 не мала змоги, а тому просить поновити строк для подання скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В супереч вказаним нормам, в матеріалах виконавчого провадження, відсутнє підтвердження про направлення боржнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2017 року. Тому суд приходить до висновку, про поважність причини, що зумовила пропуск 10-денного строку, передбаченого ст.449 ЦПК України та про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку для подання скарги.

Розглядаючи скаргу по суті на предмет обґрунтованості наведених у ній доводів та підтвердження чи спростування протиправності дій державного виконавця, суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

09 червня 2017 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 126594 грн. 59 коп.

15 вересня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54717546 на примусове виконання виконавчого листа, що 09.06.2017 року видав Обухівський районний суд Київської області відповідно до рішення у справі №372/1944/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 126594 грн. 59 коп. Іншою постановою від тієї ж дати накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження в межах суми заборгованості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, в супереч ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», боржнику не направлялась, а тому скарга в цій частині підлягає до задоволення.

Станом на дату розгляду скарги судом, виконавче провадження не завершено.

В ході проведення виконавчих дій було виявлено банківські рахунки боржника у ПАТ «БАНК ВОСТОК» за №9276, №3614, №3614, № 6340.

01 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів божника, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1, що містяться на рахунках ПАТ «БАНК ВОСТОК» та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 139487 грн. 69 коп.

24 жовтня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відкрито провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15.12.2017 року та зупинено виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 11.11.2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що постанова про арешт коштів боржника від 01.12.2017 року є незаконною, оскільки її винесено в період дії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.10.2017 року. Окрім того, скаржник зазначає, що грошові кошти на які накладено арешт перебувають на рахунку, що відкрито ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем, а отже, постанова про арешт грошових коштів може повністю заблокувати можливість ФОП ОСОБА_1 здійснювати обовязкові відрахування до державного і місцевих бюджетів, розраховуватись із контрагентами у договірних зобовязаннях.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Згідно п.7 ч. 3 с. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч.6 цієї статті стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Посилання скаржника на ту обставину, що постанова про арешт коштів від 01 грудня 2017 року підлягає скасуванню, оскільки створює перешкоди до здійснення підприємницької діяльності на невизначений строк, на увагу суду не заслуговує, з наступних підстав.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) божника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про арешт, державним виконавцем накладено арешт на кошти заявника в межах суми боргу з урахуванням виконавчого збору, витрат державного виконавця та штрафів у розмірі 139487 грн. 69 коп..

Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобовязані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

В матеріалах справи відсутні повідомлення банку про цільове призначення рахунків на які накладено арешт та відсутні будь які документи про повернення постанови виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, в наданій скаржником інформації про фізичну особу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні відомості про використання рахунків на які накладено арешт, для здійснення підприємницької діяльності. Інших доказів на обґрунтування того, грошові кошти на які накладено арешт постановою державного виконавця перебувають на рахунках, що відкрито ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем скаржником не надано.

Таким чином, зважаючи, що скаржником всупереч ст.81 ЦПК України не представлено суду доказів та не доведено наявності неправомірних дій державного виконавця по виконанню рішення суду та порушення постановою про арешт коштів прав боржника, то суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження, копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 року, якою зупинено виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року, отримана державним виконавцем 18 грудня 2017 року, а постанову про зупинення вчинення виконавчих дій винесена 19 грудня 2017 року, тобто у строк визначений ч. 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи скаргу на підставі наявних у справі доказів на засадах диспозитивності цивільного судочинства і змагальності сторін, суд вважає, що доводи скарги частково грунтуються на законі та матеріалах справи, тому скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 260, 268, 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги про визнання неправомірними бездіяльності та рішень старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2. у виконавчому провадженні № 54717546 щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2017 року та зобовязати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 направити ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2017 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Розяснити сторонам ст.453 ЦПК України, що у разі виконання ухвали, постановленої за результатом розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя О.Б. Тиханський