Справа № 222/95/18
Провадження № 2-н/222/13/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Суддя Володарського районного суду Донецької області Подліпенець Є.О., в смт. Нікольське, ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки Ангеліни, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання заяви про видачу судового наказу до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ознайомившись з вищезазначеною заявою про видачу судового наказу, приходжу до наступного.

Так, відповідно до п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Частинами 4 та 5 цієї статті передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством. Учасник справи, підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Стягувач в свою чергу додає до заяви, згідно додатку, не оригінали письмових доказів, а їх ксерокопії, які не засвідченні належним чином (нотаріально чи особисто), що не відповідає вимогам ч.2 ст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що додані стягувачем до заяви про видачу судового наказу копії документів не засвідчені належним чином, що не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, вважаю за необхідне відмовити стягувачу у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Крім цього стягувачу слід розяснити, що відповідно до положень ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з вищезазначених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 95, 163, 165, 166, 260, 261, 353, 354, пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити стягувачу ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Розяснити стягувачу ОСОБА_1, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець