Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3251/17
Провадження № 2/553/329/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.02.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави:

у складі: головуючого судді - Новака Ю.Д.,

за участю секретаря - Федій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізи Рустамівни про стягнення боргу за договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом в якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізи Рустамівни за договором позики борг у сумі 2712360,96 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.11.2011 року надала ОСОБА_2 нотаріально оформлену грошову позику у сумі 800 000,00 гривень, що становило за курсом НБУ України суму еквівалентну 100,000,00 (сто тисяч) доларів США . Строк повернення позики відповідно до пп.б.2 п. 2 та абз.3 п.4 Договору позики грошей визначається моментом предявлення вимоги, але не пізніше 14.11.2031 року. Відповідно до умов Договору позичальник зобовязується повернути позику протягом 30 днів з моменту предявлення вимоги.

Також позивачка направила вимогу відповідачу - ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізі Рустамівні з вимогою повернення боргу . Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України та ч.3 ст.368 Цивільного Кодексу України, майно набуте подружжям під час шлюбу є спільною сумісною власністю. Тому кредитні кошти отримані ОСОБА_2 за договором позики є спільне сумісне майно подружжя. Позика була цільова і 16.11.2011 року на вказані кошти подружжям ОСОБА_2 була придбана квартира № 635 по вул. Луначарського ? у м. Києві.

Відповідач ОСОБА_3 надавала письмову згоду (14.11.2011 року) на отримання позики і в подальшому надала письмову згоду (16.11.2011 року) на придбання житла, що підтверджується відповідними договорами.

Позивачка направила письмову вимогу про повернення позики обом відповідачам, але не отримавши до цього часу коштів на свою вимогу, звернулась до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові.

В ході судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_4 також повністю підтримала позицію позивача та просила задовольнити позов в повній мірі.

……Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно 14.11.2011 року уклав із позивачем ОСОБА_1 Договір позики грошей за письмовою згодою своєї дружини ОСОБА_5 відповідно до якого їх подружжя отримало позику у сумі 800 000,00 грн., що на час укладення договору було еквівалентно 100 000,00 доларів США, що також було обумовлено в самому договорі. За отримані кошти 16.11.2011 року вони із дружиною придбали квартиру, за договором купівлі продажу квартири, № 635 по вул. Луначарського ? у м. Києві. Позовні вимоги він визнає повністю, кошти повернути зараз можливості не має, має можливість провести розрахунок наявним у нього нерухомим майном.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання. Надала суду письмові заперечення проти позову в яких просила відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні та пояснила, що Договір позики грошей укладений 14.11.2011 року дійсно був письмово погоджений відповідачкою ОСОБА_3, також в судовому підтвердила, що кошти були отримані чоловіком ОСОБА_2 у сумі 800 000,00 грн., проте, зазначила, що кінцевий термін повернення позики не настав та заперечила щодо застосування до суми позики еквівалента долара США, оскільки кошти передавались у гривні, а отже і повернення позики повинно бути проведено у гривні. Представник відповідача не заперечувала, що 16.11.2011 року за погодженням ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу житла на суму 800 000,00 грн. Також пояснила, що відповідачка на даний час звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва до ОСОБА_2 з позовом про розподіл майна подружжя, зокрема, і кв. 635 по вул. Луначарського, ? у м. Києві. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що дійсно 14.11.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2А, за письмовою згодою його дружини ОСОБА_5 був укладений нотаріальний Договір позики грошей на суму 800 000,00 грн. Строк повернення позики відповідно до пп.б.п. 2 та абз.3 п.4 даного договору визначається моментом предявлення вимоги, але не пізніше 14.11.2031 року.

Позивачка повідомила письмово відповідачів про необхідність повернення коштів раніше ніж зазначено умовами договору позики.

Враховуючи наявність письмової вимоги необхідність повернення коштів виникла у позивача в липні 2017 року. 16.11.2011 року відповідачі по справі Ганіни, перебуваючи у шлюбі, придбали житло, а саме кв.635 по вул. Луначарського, ? у м. Києві, купівля якого відбулась за 800 000,00 грн., як зазначено в договорі купівлі продажу квартири сума 800 000,00 грн. на день підписання угоди була еквівалентна згідно курсу НБУ 100 000,00 доларів США.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок, або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом.

Ч.4 ст. 65 ЦК України передбачено, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого подружжя.

Ч.2 ст.73 Сімейного Кодексу України передбачено, що стягнення за зобовязанням одного із подружжя може бути здійснено відносно спільного майна подружжя ,якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і те, що одержане за договором, використане на її потреби.

Відповідно до ст. 543 ч.1 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обовязків як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд установив, що умовами договору позики грошей від 14.11.2011 року, передбачена відповідність повернення повної суми позики на день остаточного розрахунку, враховуючи договір купівлі продажу житла, суму позики - 800 000,00 грн., що еквівалентні 100 000,00 дол. США на день підписання договорів позики і купівлі продажу квартири, таким чином борг становить 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 687 182,60 грн., який підлягає до стягнення з відповідачів в солідарному порядку. Крім того підлягають стягненню 3% річних за період прострочення із 07.08.2017 року по 29.11.2017 року, згідно позовних вимог 25 178,36 грн. А всього до стягнення підлягає сума 2 687 182,60 грн + 25 178,36 грн.= 2 712 360,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 73 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 65, 368, 524, 533, 541, 543, 625 Цивільного Кодексу України,ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізи Рустамівни - задовольнити повністю.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізи Рустамівни суму основного боргу 2 687 182,60 грн., 25 178,36 грн. 3 % річних, а всього 2 712 360,96 (два мільйони сімсот дванадцять тисяч триста шістдесят гривень 96 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ОСОБА_2) Левізи Рустамівни на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі по 4 000,00 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст даного рішення суду буде виготовлено до 16.02.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_7