У Х В А Л А

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 581/913/15-ц

провадження № 61-4282ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області про встановлення факту порушення вимог Типової інструкції з діловодства та порушення ведення журналу реєстрації вихідної та вхідної кореспонденції Синівської сільської ради та визнання його недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26 червня 2016 року звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області про встановлення факту порушення вимог Типової інструкції з діловодства та порушення ведення Журналу реєстрації вихідної (вхідної) кореспонденції Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку з наявністю в ній недоліків. Судом касаційної інстанції визначено, що заявником підлягають уточненню межі оскарження, зокрема необхідно зазначити назву суду та дату оскаржуваного судового рішення. Заявником не надано доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища в обґрунтування клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

ОСОБА_1 у вересні 2016 року на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 22 липня 2016 року направив до суду касаційну скаргу на іншу ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2016 року про визнання неподаною та повернення йому апеляційної скарги на ухвалу Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 липня 2016 року.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 вересня 2016 року, відкрито провадження за цією касаційною скаргою. Питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року судом касаційної інстанції не вирішено.

Касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року передана до Верховного Суду 09 лютого 2018 року.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховним Судом враховано, що ОСОБА_1 вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 22 липня 2016 року не виконав, заяви про усунення недоліків не надавав. Таким чином, продовжують існувати перешкоди для відкриття провадження за цією касаційною скаргою.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки, відповідно до статті 392 ЦПК України не передбачено подання до суду касаційної інстанції належним чином завірених копій оскаржуваних рішень, то така підстава для залишення без руху касаційної скарги відпала.

Разом з тим, на виконання пункту 5 частини другої статті 326 ЦПК України (в редакції Закону від 18 березня 2004 року №1618-IV) заявником не зазначено, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заявнику також необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції під час розгляду касаційної скарги, визначених статтею 409 ЦПК України.

Щодо клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 136 ЦПК України, частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити від оплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення особи від сплати судового збору є умова, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Заявником надано суду відомості щодо його безробіття починаючи з 26 вересня 2014 року, а отже, заявник має труднощі у сплаті судового збору у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем. Зважаючи на наведене, у суду наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Разом з тим, з огляду на невідповідність поданої скарги іншим вимогам процесуального закону, чинного на момент її подання, а також відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII), враховуючи, що провадження за зазначеною скаргою відкрито не було, до цієї скарги мають бути застосовані правила статей 392, 393 ЦПК України в редакції, чинній на цей момент, щодо повноважень суду залишати скаргу без руху.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 325, 326, 328 ЦПК України в редакції Закону від 18 березня 2004 року №1618-IV, статтями 136, 185, 392, 393, 409 ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області про встановлення факту порушення вимог Типової інструкції з діловодства та порушення ведення журналу реєстрації вихідної та вхідної кореспонденції Синівської сільської ради та визнання його недійсним залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 12 березня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний