Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/2353/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Шевчук А. М.

за участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №274/2353/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В. в м. Бердичів,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування позову зазначала, що 20 жовтня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Подружні відносини припинилися з лютого 2017 року. Відповідач не отримує регулярного офіційного доходу. Враховуючи вищевикладене просила, розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 20 жовтня 2016 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 112, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2017 року і до досягнення сином повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь та на утримання ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2017 року і до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджується з судовим рішенням в частині стягнення аліментів, оскільки даним рішенням порушено його права, так як стягнута сума аліментів являється надто велика, враховуючи те, що він перебуває в місцях позбавлення волі і не має ніякого доходу. У зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів та ухвалити нове, яким встановити розмір аліментів стягнутих на утримання сина в сумі 850 грн та відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивачки.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не оскаржується, а тому на предмет законності та обґрунтованості судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Під час апеляційного розгляду від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про визнання апеляційної скарги, в якій остання визнає апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом нового рішення, яким задовольнити її вимоги частково та встановити розмір аліментів стягнутих на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 850 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2017 року і до досягнення сином повноліття, а в решті позову відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дитини, відповідач не має регулярного доходу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в сумі 1500 грн, судом першої інстанції не враховано в повній мірі матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, а саме те, що він на даний час не працює та відбуває покарання у виді позбавлення волі, у зв'язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини необхідно змінити, шляхом зменшення розміру аліментів стягнутих з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 500 грн щомісячно до 850 грн щомісячно.

Крім того, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження можливості ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років.

Відтак, в цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2017 року в частині стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити, зменшивши розмір аліментів з 1 500 грн щомісячно на 850 грн щомісячно.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 13 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді