18.01.2018 Єдиний унікальний номер 205/7308/17
18 січня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/7308/17-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш», у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 115 785,41 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.02.2017р. по 31.10.2017р. у загальному розмірі 148 837,86 грн. Позовна заява мотивована тим, що при звільненні позивача з займаної посади у ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» з ним не було проведено кінцевий розрахунок з нарахованої заробітної плати.
Позивач надав суду заяву, у якій просив суд справу розглядати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву суду не надав, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач з 2014 року працював на посаді директора у ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» (а.с.13-14, 18).
Відповідно до наказу ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» № 4-к від 16.02.2017р. «Про припинення трудового договору» позивача звільнено з займаної посади (а.с.24).
Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Всупереч вищевказаного, відповідач не провів остаточного розрахунку з позивачем та має перед останнім заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у загальному розмірі 115 785,41 грн., що підтверджується довідкою № НПК00000057 від 11.09.2017р., виданою ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» (а.с.15).
Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку..
За змістом п. 5 розд. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Як вбачається з довідки ТОВ «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» № НПК00000057/2 від 11.09.2017р. середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складає 853,39 грн.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи вимоги ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, а також те, що день звільнення працівника фактично є його останнім робочим днем на підприємстві, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає до стягнення за період з 16.02.2017р. по 31.10.2017р., а відтак його розмір становить 148 837,86 грн.
За змістом п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р. задовольняючи вимоги про оплату праці, суд визначає зазначену суму без утримання податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Керуючись ст.ст. 47, 117 Кодексу законів про працю України, ст.ст.4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий Комплекс Дніпроспецмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяА.В. Нижний