Ухвала

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 760/16475/15-ц

провадження № 61-52 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся 14 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року з пропуском, передбаченого статтею 325 ЦПК України (в редакції Закону України № 2136-VІІІ від 13 липня 2017 року) строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі особа, яка її подала, порушувала питання про його поновлення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 рішення суду апеляційної інстанції отримав 30 жовтня 2017 року, але, не маючи юридичної освіти та через фінансовий стан, лише 7 грудня 2017 року уклав договір про надання правової допомоги для підготовки касаційної скарги. Оскільки представник мав значне завантаження у трьох складних процесах та через впровадження нового процесуального законодавства, то касаційна скарга була подана 14 грудня 2017 року. Однак, особа, яка подає касаційну скаргу, не надавала будь-яких доказів для підтвердження наведених доводів, особливо з урахуванням того, що довіреність на представництво інтересів ОСОБА_2, копія якої додана до касаційної скарги, видана ще 6 червня 2017 року. Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення.

У лютому 2018 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 січня 2018 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги. ОСОБА_2 у заяві просить поновити строк на касаційне оскарження та зазначає, що правова допомога надавалась ОСОБА_1 на підставі окремих договорів про надання правової допомоги в суді першої інстанції, апеляційному суді та касаційному суді, а не на підставі довіреності від 6 червня 2017 року, що додана до касаційної скарги. На підтвердження доводів надає копії договорів про надання правової допомоги, зокрема і договір про надання правової допомоги у касаційному суді від 7 грудня 2017 року. Також надає копію заяви ОСОБА_2 до Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року про видачу копії оскарженого рішення та лист Апеляційного суду м. Києва від 7 лютого 2018 року щодо отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції від 24 жовтня 2017 року - 1 листопада 2017 року. Крім того, представник надав пояснення щодо його зайнятості у інших складних судових процесах в період 11-12 грудня 2017 року.

Аналіз обґрунтувань пропуску строку на касаційне оскарження свідчить, що наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підстави для поновлення пропущеного процесуального строку не можуть бути визнані поважними. Представником надано докази про отримання ним копії оскарженого рішення 1 листопада 2017 року. Останнім днем строку на касаційне оскарження було 13 листопада 2017 року. Разом з тим, касаційна скарга подана 14 грудня 2017 року, тобто через місяць після закінчення строку на касаційне оскарження. Укладення з ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги у касаційному суді лише 7 грудня 2017 року та зайнятість представника в період з 7 по 14 грудня 2017 року не можуть бути належним доказом поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та не підтверджують відсутність у ОСОБА_1 (чи його представника) можливості оскаржити рішення апеляційного суду у межах встановленого законом строку чи хоча б у розумний інтервал часу після отримання копії оскарженого рішення.

Європейський суд з прав людини зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, оскільки наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року є неповажними, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат