У х в а л а

Іменем України

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 404/11362/13-ц

провадження № 61-2895 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міста Кіровограда та Кіровоградського району управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - Центр).

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 15 серпня 1987 року перебувала з ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2013 року.

Вказала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано автомобіль марки PONTIAK TRANSSPORT, 1994 року випуску, який

13 червня 2013 року було перереєстровано Центром на ОСОБА_7

ОСОБА_4 зазначила, що згоди ОСОБА_6 на продаж спірного автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю, вона не надавала.

Посилаючись на те, що оскаржуваним правочином порушено її майнові права та охоронювані законом інтереси, а відновлення попереднього стану сторін надасть можливість у судовому порядку здійснити поділ майна подружжя, просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки PONTIAK TRANSSPORT, 1994 року випуску, укладений 13 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- застосувати відповідно до частини першої статті 216 ЦК України двосторонню реституцію, привівши сторони спірного правочину у стан, який існував до його укладення, а саме: зобов'язати ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 спірний автомобіль, а ОСОБА_6 зобов'язати повернути ОСОБА_7 сплачені за автомобіль грошові кошти;

- зобов'язати Центр скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) права власності ОСОБА_7 на вказаний автомобіль та провести його перереєстрацію на ОСОБА_6

Справа переглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Панфілової А. В. від 16 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Чорнобривець О. С., Потапенка В. І., Черненко В. В., від 15 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів: Леванчука А. О., Нагорняка В. А., Писаної Т. О., касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року залишено без змін.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до апеляційного суду Кіровоградської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2017 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що, апеляційний суд у своєму рішенні вказав на факт проживання та ведення спільного господарства станом на 13 серпня 2013 року (день розгляду і ухвалення рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6.), який спростовує доводи позивача про те, що вона не знала та не погодила перереєстрацію (навіть не продаж, а саме перереєстрацію)автомобіля на свого сина ОСОБА_7 Проте у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2013 року у цивільній справі № 404/6890/13-ц, як вона зараз встановила, є описки «Спільне господарство між позивачем та відповідачем ведеться», однак вона про них не знала, і уваги не звертала. В подальшому ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2017 року у цивільній справі

№ 404/6890/13-ц виправлено описку в описовій та мотивувальній частинах (абзац 3 та 8) рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда

від 13 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, та зазначено: «Вважати правильним: четверте речення третього абзацу: «Спільне господарство між позивачем та відповідачем не ведеться, однак подальше примирення, спільне проживання та збереження шлюбу неможливе». Друге речення восьмого абзацу: «Спільне господарство між: позивачем та відповідачем не ведеться». Тобто, обставини, встановлені у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда

від 13 серпня 2013 року, в частині ведення спільного господарства між нею та ОСОБА_6, з дати набрання законної сили ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2017 року, а саме з 7 вересня 2017 року, є встановленими вже в частині не ведення спільного господарства між нею та ОСОБА_6, тому вважає ці обставини нововиявленими, про які на час розгляду справи вона не знала і не могла знати.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дуковського О. Л., Письменного О. А. від 13 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, апеляційний суд, вірно застосувавши положення статей 361, 365 ЦПК України (2004 року), дійшов до правильного висновку про те, що наведені заявником підстави та обставини, у розумінні положень ЦПК України не є нововиявленими, а тому вплинути на висновки суду при ухваленні рішення не могли, оскільки обставини щодо ведення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спільного господарства були і могли бути відомі заявниці на час розгляду справи. Тобто вони є доказом, а не нововиявленими обставинами. Крім того, сам факт ведення спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на час розгляду справи не був предметом дослідження апеляційним судом, та зазначені судом підстави відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 не пов'язувались з часом припинення спільного проживання та ведення спільного господарства.

Обставини, на які заявник посилається у касаційні скарзі, входили до предмету доказування у справі і підлягали встановленню про розгляді справи згідно з принципом змагальності та є процесуальним обов'язком позивача.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають роз'ясненням, наданим судам у пунктах 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

По суті, доводи заяви про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами є повторною апеляційною скаргою на ухвалене судове рішення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Посилання касаційної скарги на те, що справа має виняткове значення для особи, яка подає касаційну скаргу, не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки у відкритті касаційного провадження відмовляється з інших правових підстав, а не з мотивів, передбачених частиною третьою

статті 389 ЦПК України, де такі доводи можуть бути наведені та перевірені.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Кіровоградської області

від 15 жовтня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник

Ю.В. Черняк