22-ц/775/182/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року Єдиний унікальний номер 264/6464/17

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року, у складі судді Матвєєвої Ю.О.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Сартанської селищної ради м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування рішення Сартанської селищної ради м. Маріуполя Донецької області,

В с т а н о в и в:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування заяви зазначала, що в провадженні Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа № 264/6464/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Сартанської селищної ради міста Маріуполя Донецької області.

Зазначеним рішенням Сартанської селищної ради м. Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2016 року №7/12-112 відведено ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1.

На теперішній час позивач намагається користуватися цим майном та в подальшому може зареєструвати відповідні права, зареєструвавши право власності, що буде порушувати права відповідача, надані рішенням Сартанської селищної ради.

Враховуючи обставини справи, а саме того, що позивачем фактично майно не зареєстровано та існуючий фактичний спір між сторонами судового процесу, з метою виключення обставин, які б унеможливлювали або ускладнили виконання рішення, заявник вважає, що існують підстави для забезпечення позовних вимог.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року заборонено проводити будь-які нотаріальні дії за адресою - АДРЕСА_1

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Зокрема зазначила, що оскаржувана ухвала порушує її права щодо прийняття законно належного їй спадку, який складається з 1/3 частини жилого будинку з належними до нього побудовами, подвір'я, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці, оскільки на сьогоднішній день відкрита спадкова справа після смерті матері.

Оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки ЦПК України передбачено перелік осіб, які можуть звернутись з заявою про забезпечення позову, зокрема, відповідач, який пред'явив зустрічний позов. Відсутність зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 у даній справі унеможливлює подання відповідачем заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_2 у грудні 2017 року здійснила дії щодо зруйнування нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 за спадщиною та здійснює перешкоди позивачу щодо прийняття нею спадщини та реєстрації права власності.

При зверненні з позовом вона також звернулась із заявою про забезпечення позову, який не розглянуто протягом місяця, що є порушенням ч. 2 ст. 118, ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача ОСОБА_2, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм № 278 (а.с. 33-34) та поштове повідомлення (а.с. 42).

На вимогу ст. 360 ЦПК України від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

При цьому зазначив, що право власності як на будинок, так і на земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 за позивачем не зареєстровано і позивачем не надано правовстановлюючих документів на них. До нотаріальної контори ОСОБА_1 не зверталась з 2003 року, спадщину фактично не прийняла.

Жодного об'єкту, зокрема жилого будинку, на зазначеній земельній ділянці не існує, що свідчить про те, що позивач звернулась до суду при відсутності факту порушення її прав та законних інтересів. Крім того, пред'явлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і провадження по справі повинно бути закрито.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримували доводи апеляційної скарги та просили оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник Сартанської селищної ради - Богадиця А.А. заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу, посилаючись на те, що вона винесена у відповідності з нормами цивільного процесуального законодавства. Пояснив також, що у разі отримання позивачем правовстановлюючого документу на частину будинку, вона не зможе зареєструвати своє право власності, так як право власності на земельну ділянку зареєстроване на іншу особу.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу. При цьому зазначав, що ОСОБА_2 мала право на подання заяви про забезпечення позову, в тому числі з тих підстав, що у випадку безпідставного отримання позивачем права власності на частину повністю зруйнованого будинку в подальшому зробить неможливим або ускладнить реалізацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. Отримання позивачем свідоцтва про спадщину на частину вказаного будинку до винесення судом першої інстанції рішення суду по суті позовних вимог буде передчасним.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, які просили оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 відмовити, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та представника Сартанської селищної ради - Багадиця А.А., які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вважав вимоги про заборону вчиняти будь-які нотаріальні дії за зазначеною адресою обґрунтованими, тому з метою виключення можливості ускладнення виконання рішення суду, прийшов до висновку про необхідність заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії за адресою - АДРЕСА_1, до прийняття рішення судом.

З таким висновком апеляційний суд не може погодитьсь виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, рішенням Сартанської селищної ради від 21 жовтня 2016 року № 7/12-112 затверджено проект землеустрою та надано із земель запасу та громадської забудови у власність земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с. 10).

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сартанської селищної ради міста Маріуполя Донецької області (далі - селищна рада), ОСОБА_2, в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення Сартанської селищної ради міста Маріуполя Донецької області № 7/12-112 від 21 жовтня 2016 року, на підставі якого ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 При цьому зауважила, на зазначеній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке належить їй за спадщиною (а.с. 1, 2 копії матеріалів цивільної справи 264/6464/17).

Разом з позовом, ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_5, подала до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,15 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом заборони оформлення та видачі документів про відчуження (а.с.5 копії матеріалів цивільної справи 264/6464/17).

Ухвалою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 січня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сартанської селищної ради міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,15 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, шляхом заборони оформлення та видачі документів про відчуження (а.с. 7 копії матеріалів цивільної справи 264/6464/17).

Отже, виходячи зі змісту позовних вимог, предметом даної справи є рішення селищної ради від 21 жовтня 2016 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_2

Як пояснили в апеляційному суді позивач та її представник, що не заперечував представник відповідача - ОСОБА_4, будь-яких інших вимог сторонами не заявлялось. Предметом спадщини, яка відкрилась після смерті матері позивача, є частина житлового будинку, розташована на спірній земельній ділянці.

Відповідно до положень 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядати заяву про забезпечення позову необхідно з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи суть позовних вимог, які зводяться до визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення та надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, обгрунтування позову, а саме - позивач зазначала, що в порядку спадкування має право на нерухоме майно, яке знаходиться на зазначеній земельній ділянці, апеляційний суд приходить до висновку, що фактично предметом позову є правовідносини, які виникли у зв'язку з наданням у власність відповідача земельної ділянки.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Порушення принципу відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам фактично призводить до порушення прав інших осіб.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, в даній справі суд не встановлює та не вирішує наявність або відсутність прав позивача на спадкування частини будинку.

Забороняючи вчиняти будь-які нотаріальні дії, суд першої інстанції фактично порушив права позивача, зокрема в частині оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки право останньої на прийняття спадщини - нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, не оскаржується та не є предметом розгляду даної справи.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, порушив неоспорені права позивача, що призвело до порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача права вимоги забезпечення позову є неспроможними, оскільки ЦПК України імперативно не встановлює вичерпний перелік осіб, які можуть звертатись до суду з заявою про забезпечення позову. При цьому статтею 149 ЦПК України передбачено, що з відповідною заявою може звернутися учасник справи.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. ст. 42, 48 ЦПК України учасником справи у позовному провадженні є позивач, відповідач, треті особи.

Таким чином, позивач, відповідач та третя особа мають право звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом строків розгляду заяв ОСОБА_1 про забезпечення позову та доказів не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд на вимогу ст. 367 ЦПК України переглядає тільки те судове рішення, що оскаржується в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які нотаріальні дії за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 02 березня 2018 року.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Попова