Справа №560/1560/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дубровицька районна державна адміністрація Рівненської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Дубровицька районна державна адміністрація Рівненської області та просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких він є.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 18 червня 2002 року до серпня 2007 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у них народилось двоє дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 червня 2007 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей бул стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Того ж року, позивач звернулася в Дубровицький районний суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, у зв'язку з чим рішенням суду від 08 серпня 2007 року їх шлюб був розірваний, а дітей залишено проживати разом зі позивачем до виповнення повноліття.

В даний час діти проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні і вихованні. Починаючи з 2007 року відповідач не відвідує дітей, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи та не надає позивачу ніякої матеріальної допомоги на їх утримання. В тому числі відповідач не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток і не займається їх вихованням. Аліменти на утримання дітей відповідач також не сплачує. Протягом вказаного періоду, позивач жодного разу не поцікавився життям та здоров'ям дітей, їх навчанням в школі і ніякої участі в їх вихованні не приймав та ні разу не відвідував навчальний заклад, в якому вони навчаються. Вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню та утриманню їхніх дітей.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з зазначених вище підстав та просили позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову, покликаючись на підстави, викладені у відзиві, поданому до початку розгляду справи, де відповідачем вказано, що факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та відносинам, що склались. Починаючи з 2007 року він регулярно перераховував кошти на користь позивача. З 2008 року вони з позивачем домовились, що грошові кошти він передаватиме їй особисто та неповнолітнім дітям. Від того моменту і по сьогоднішній день він постійно передавав грошові кошти, інколи інші речі безпосередньо своїй дружині та синам. Проте через інвалідність відповідач був звільнений із попереднього місця роботи та тривалий час перебував на лікуванні, яке потребувало значних витрат. Тому через серйозні проблеми зі здоров'ям та відсутністю постійної роботи, він деякий час дійсно не міг надавати матеріальну допомогу колишній дружині та дітям. На даний момент він ніде не працює та не має регулярного доходу, однак, постійно шукає підробіток, щоб його діти були забезпечені усім необхідним. Крім того, відповідач брав участь у підготовці закладу освіти до 2016/2017 навчального року, де упродовж двох днів виконував ремонтні роботи з монтажу дверей та облаштування дверних укосів у навчальний кабінет хімії та біології, де навчався його син ОСОБА_6, та в навчальний кабінет зарубіжної літератури, де навчався його син ОСОБА_5. У вільний час, відповідач намагається як найбільше приділяти уваги дітям, постійно забирає їх на прогулянки, старається проводити з ними весь вільний час. Крім того, він частково був позбавлений можливості спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні й утриманні, через перешкоди, які чинила у цьому позивач. Також вказує, що ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за неналежне виховання дітей він не притягувався і ніякої профілактичної роботи з ним не проводилось.

Від представника третьої особи до суду надійшла заява, у якій просить розглянути справу без їх участі, виклавши позицію Органу опіки та піклування у відповідному висновку від 28.12.2017 року, долученому до матеріалів справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивач - це її подруга, а тому постійно з нею та її дітьми спілкується. Діти не хочуть про батька говорити та кажуть, що його у них немає. Участі у вихованні дітей відповідач не приймає, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги, ігнорує дітей, оскільки до дітей приходить рідко і не завжди тверезий. Свідком конфліктів дітей з батьком не була.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його батьком. Батька він бачить рідко, а коли той приходить, то часто буває у стані алкогольного сп'яніння та свариться з матір'ю. Коштів та подарунків він не надавав. Не цікавився його життям та навчанням у школі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є його батьком. Він приходить до них у нетверезому стані та свариться з матір'ю, а з ними спілкується нецензурною лайкою. Ні одягом, ні медикаментами він їх не забезпечував. Вважає, що батько поводить себе не як батько.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач - це її рідний брат. Коли дізналась про даний позов, то була дуже здивована, оскільки ОСОБА_3 не раз запрошував дітей до себе додому, але позивач заборонила їм йти до нього, через це ОСОБА_10 їй телефонувала та просила пустити дітей до батька. До 2010 року ОСОБА_3 сплачував аліменти, про що позивач давала йому відповідну розписку. Коли ОСОБА_1 захворіла то ОСОБА_3 дав їй 2700 доларів США на лікування, а на дітей платив щорічно 400 доларів США. Неодноразово чула, як ОСОБА_3 їй говорив, що він такий щасливий, оскільки зустрівся з дітьми, з якими грав у футбол та займався іншими видами спорту. Біля хати він викопав ставка та запустив туди рибу, оскільки хотів з дітьми на ньому рибалити. Дітьми ОСОБА_3 пишається. У 2015 році ОСОБА_3 із ОСОБА_1 їхали разом у автобусі і ОСОБА_3 дав ОСОБА_1 200 доларів США. Проте останнім часом ОСОБА_3 перестав приходити до хлопців. Коли ОСОБА_10 запитала у нього, чому він не йде до них, то він відповів, що боїться туди йти, оскільки ОСОБА_1 знову влаштує з ним суперечку. Коли було свято Михайла в листопаді 2017 року, то ОСОБА_3 приніс дітям три літри меду та дав хлопцям по 100 доларів США.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

Судом встановлено, що сторони з 18 червня 2002 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано Туменською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.6).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 червня 2007 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду (а.с.20).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 серпня 2007 року, шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 - залишено проживати разом із матір'ю до виповнення ними повноліття (а.с.10) , у зв'язку з чим видано свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 27.08.2007 року (а.с.11).

З копій свідоцтв про народження НОМЕР_2 від 16.01.2004 року та НОМЕР_3 від 09.03.2005 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7,8).

З довідки №7945 від 06.12.2017 року, виданої Дубровицьким районним відділом державної виконавчої служби у Рівненській області, судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-334/07, виданого 02.07.2007 року, Дубровицьким районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.05.2007 року і до досягнення дітьми повноліття, за ОСОБА_3, рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 68154,60 грн., станом на 01.12.2017 року (а.с.21).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20.11.2017 року, складеного комісією Туменської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована та постійно проживає по АДРЕСА_1 у будинку, що належить її батьку ОСОБА_11. Разом з нею проживають неповнолітні діти: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та батько - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9. Зі слів ОСОБА_1 її колишній чоловік, батько дітей - ОСОБА_3 не цікавиться життям, навчанням та здоров'ям своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні, жодного разу не відвідав Туменський НВК, у якому діти навчаються та не надав ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Зі слів ОСОБА_1, її діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходяться на повному її утримані та вихованні (а.с.19).

Відповідно до характеристики, виданої Туменською сільською радою Дубровицького району Рівненської області №02-19/714 від 20.11.2017 року, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає разом з батьком ОСОБА_11 - пенсіонером за віком і двома неповнолітніми дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в с. Тумень, Дубровицького району, Рівненської області в будинку батька. Розлучена, працює вчителем в Туменському НВК. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе позитивно. Серед жителів села користується авторитетом. Підтримує дружні стосунки з сусідами. З повагою ставиться до людей похилого віку. Громадський порядок не порушує. Скарг та нарікань до сільської ради від жителів села в її адресу не надходило (а.с.14).

Відповідно до характеристики виданої Туменським НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад", ОСОБА_1 є творчий та ініціативний педагог, має високу науково-методичну, фахову підготовку, постійно шукає шляхи самовдосконалення, досконало знає навчальний предмет, зміст і вимоги навчальних програм. Новий матеріал викладає цікаво, на високому методичному рівні. Систематично проводить позакласну роботу з історії. Є керівником шкільного історичного музею. Знаходиться в постійному творчому пошуку, що проявляється в результативній підготовці школярів до районних олімпіад, конкурсів, турнірів. Розлучена, виховує двох синів, з якими в неї склалися довірливі стосунки (а.с.65).

Згідно довідок №510, №511, №512 №513 від 20 листопада 2017 року виданих Туменським НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, є учнями Туменського НВК. Діти знаходиться в школі в охайному, чистому одязі, забезпечені шкільним приладдям. Класні та загальношкільні батьківські збори та заходи, за період навчання дітей в школі постійно відвідувала матір ОСОБА_1. Батько - ОСОБА_3 класні та загальношкільні батьківські збори та заходи, за період навчання дітей не відвідував (а.с.15, 16, 17, 18).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 4 статті 155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положення пункту 8 статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.17 вказаного Пленуму передбачено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

З виданої характеристики Туменською сільською радою Дубровицького району Рівненської області №02-19/883 від 19.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживає один в с Бродець. В даний час на території сільської ради не працює. Розлучений, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з колишньою дружиною. За час проживання в с. Бродець зарекомендував себе посередньо, спиртними напоями не зловживає, серед товаришів та односельчан користується авторитетом. Громадський порядок не порушує. Протягом останнього часу скарг в його адресу до сільської ради не надходило (а.с.37).

Як вбачається із довідки №534 від 20.12.2017 року, виданої Туменським НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, брав участь у підготовці закладу освіти до 2016/2017 навчального року. Впродовж двох днів він виконував ремонтні роботи з монтажу дверей та облаштування дверних укосів у навчальний кабінет хімії та біології, де навчався його син ОСОБА_6, та в навчальний кабінет зарубіжної літератури, де навчався його син ОСОБА_5 (а.с.39).

З долучених відповідачем до матеріалів справи епікризів вбачається, що він у 2006 році; 2007 році 2011 році та 2013 році, перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні №1 для хворих на інфаркт міокарду центральної міської лікарні м.Рівне та Рівненському обласному спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення з діагнозом: дрібновогнищевий інфаркт міокарда задньобокових від лівового шлуночка з поширення зони ішемії на передньоперетинкову ділянку підгостра стадія та діагнозом ІХС. Стабільна стенокардія напруги ІІІ ФК, п/інфарктний кардіосклероз, екстросистолічна аритмія СН Н А ФК ІІІ Гіпертонічна хвороба помірна за рівнем АТ ДЕ ІІ ст. змішаного генезу з розсіяною неврологічною симптоматичною, вегето-судинною дисфункцією, цефалгічним астено-невротичним синдромом (а.с.40-46).

Як вбачається із копії експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №01 від 26.01.2018 року ОСОБА_3 встановлений діагноз: об'ємний утвір / епендимома ІV шлуночка / задньої черепної ямки з ознаками компресії стовбура головного мозку (а.с.69).

Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0756731, у ОСОБА_3 друга група інвалідності (а.с.68).

Згідно розписки від 13.07.2008 року, написаної ОСОБА_1, вона отримала від ОСОБА_3 в рахунок аліментів на їхніх спільних двох дітей 300 доларів США (а.с.47).

Окрім того, згідно розписки від 03.12.2010 року, написаної ОСОБА_1, вона отримала від ОСОБА_3 заборгованість по аліментах по грудень 2010 року включно (а.с.48).

Переказ коштів ОСОБА_3 у 2007 році для ОСОБА_12 на загальну суму 2710,14 грн., підтверджується фіскальними чеками РД УДППЗ "Укрпошта" (а.с.49-51).

З долучених копій квитанцій №21 від 11.12.2017 року та №36 від 12.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатив 1500,00 грн. в рахунок сплати аліментів (а.с.66, 67).

З висновку органу опіки та піклування Дубровицької райдержадміністрації за №949/01.39 від 28.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.31).

Дослідивши вказаний висновок органу опіки та піклування Дубровицької райдержадміністрації, суд встановив, що підставою для його прийняття було те, що за відповідачем рахується борг зі сплати аліментів на утримання дітей в сумі 68154,60 грн. та те, що зі слів матері дітей, відповідач ОСОБА_3 має схильність до вживання алкольних напоїв, на фоні чого в присутності дітей вчиняв сварки, а також не надавав матеріальної допомоги, коли діти хворіли (а.с.31). Крім того, слід відмітити, що вказаний висновок не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення відповідача батьківських прав, а орган опіки та піклування не намагався надати відповідачу допомогу у здійсненні ним батьківських обов'язків відносно його дітей. А отже, вказаний висновок не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Суд, при розгляді справи враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дітей (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Натомість судом встановлено, що відповідач по мірі можливості, сплачує аліменти, при тому що досить часто, у зв'язку із наявним захворюванням, потребує медикаментозного лікування, на що витрачає значні кошти. Брав участь у підготовці закладу освіти до 2016/2017 навчального року, де навчаються його діти, виконуючи ремонтні роботи з монтажу дверей та облаштування дверних укосів у навчальний кабінет хімії та біології. Доказів зловживання відповідача алкогольними напоями, чи притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неналежне виховання дітей,матеріали справи не містять.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач вказує про наявність у нього бажання піклуватись про своїх синів, що підтверджує ту обставину, що ним не втрачено інтерес до них, проте відповідач зазначав про створення перешкод позивачкою у спілкуванні з дітьми, умисне налаштування їх проти батька.

Отож, будь-яких доказів наявності виключних обставин для позбавлення батьківських прав відповідача, позивачкою не надано.

Доводи позивача про те, ОСОБА_3 не піклується про дітей, участі у її вихованні не бере, не відвідує їх та не цікавиться їх життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач хоче відвідувати їх, піклуватися про них, проявляти турботу та бажає брати участь у їх вихованні, сплачуючи по можливості аліменти.

Крім того, позивач та відповідач проживають окремо, в зв'язку з виникненням неприязних відносин, не підтримують контакти між собою, все це, безумовно відображається на стосунках батька та дітей.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання своїх дітей.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності з урахуванням наведених вимог норм закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, безспірних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей та свідомому нехтуванні своїми обов'язками, матеріали справи не містять. При цьому таке позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Разом з тим, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, керуючись статтею 164, статтями 166, 180-182 Сімейного кодексу України, статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дубровицька районна державна адміністрація Рівненської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання його дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Покласти на Орган опіки та піклування Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області контроль за виконанням батьківських обовязків ОСОБА_3 відносно дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.