Провадження №: 2/752/2477/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ладиченко С.В., за участю секретаря Мороз О.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив :

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1983.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом останніх років спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З серпня 2015 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, що впливає на психічний стан дитини.

Зазначила, що спору з приводу розподілу майна, а також місця проживання дитини між ними немає. Просила шлюб розірвати.

У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За правилами ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки позовною вимогою позивача є розірвання шлюбу, яка визнана відповідачем, то суд ухвалює рішення щодо цієї визнаної відповідачем вимоги.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 110, 111, 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 81, 200, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 серпня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1), актовий запис № 1983 - розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя С.В. Ладиченко