Справа № 500/299/17
Провадження № 2/500/699/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Петрової В.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

усунення перешкод в користуванні

В С Т А Н О В И В:

Позивач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Представник позивача уточнив позовні вимоги та пояснив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року визнано нікчемним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь відповідача, у зв?язку із чим рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1. Вказане рішенням набуло законної сили з урахуванням ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року. Разом із тим відповідач продовжує користуватись житлом за адресою АДРЕСА_1, у зв?язку із чим просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 та зобов?язати ОСОБА_3 звільнити вказаний житловий будинок. Вселити позивача до вказаного житлового будинку та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу 5800 грн. та судовий збір 640 грн.

Відповідач та його представник в судове засідання не з?явились, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомили.

Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.

Долученим до матеріалів справи рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року визнано нікчемним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь відповідача, у зв?язку із чим рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Вказане рішення набуло законної сили з урахуванням ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року.

Разом із тим відповідач продовжує користуватись житлом за адресою АДРЕСА_1, що підтверджене зверненням позивача на адресу Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, яке зареєстровано в журналі єдиного обліку №13782 від 17 листопада 2016 року, ЖЕУ №14008 від 23 листопада 2016 року та зверненням відповідача з касаційною скаргою, яка відхилена ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року.

Таким чином користування відповідачем житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1, право власності на які визнано за позивачем, є порушенням права власності, передбаченому ст. 150 ЖК України, та ст. 120 ЗК України, яке підлягає захисту в порядку, визначеному ст.386 ЦК України.

Разом із тим вимоги позивача визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 не стосуються порушення права власності позивача, а підстави для такого визначені ст.163, 71 ЖК України, що у свою чергу не є предметом спору. З урахуванням вказаного визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування є результатом прийнятого рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 та не підлягає додатковому визначенню.

Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, які у розмірі 5800 грн. підтверджені розрахунком адвоката та у розмірі 640 грн. підтверджені квитанцією про сплату судового збору. З урахуванням вказаного загальна сума, що підлягає стягненню, складає 6440 грн.

Керуючись ст. 263-267 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов?язати ОСОБА_3 звільнити житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати 6440 грн.(шість тисяч чотириста сорок грн.).

У задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку у порядку, передбаченому ст.354 ч.2 ЦПК України.

Суддя: С.М.Жигулін