Справа № 465/5074/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/4391/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи ОСОБА_3 про скасування розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з участю третьої особи ОСОБА_3 про скасування розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23 червня 2014 року №273 «Про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1». Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 05.08.2006 року між позивачкою та ОСОБА_3 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2380. У даному шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_4 Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27.01.2014р., шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Протягом тривалого часу, починаючи з грудня 2011 року, до розірвання шлюбу, як і після його розірвання відповідач проживає окремо, а їхній малолітній син постійно проживає з позивачкою. Вказує, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, що відбулося 19 червня 2014 року позивачкою було подане усне клопотання щодо проведення співбесіди з дитиною, а також з іншими родичами дитини, як це передбачено п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної з захистом прав дитини, що затверджена Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866. 23.06.2014 року органом опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради прийнято рішення встановити ОСОБА_3 дні та години зустрічей з сином, а саме: 1 і 3 субота, 2 і 4 неділя місяця з 10.00 до 14.00 та 1 і 3 середа місяця з 16.30 до 19.30. Вважає, дане розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, винесено з грубим порушенням чинного законодавства України. Вказує, що як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 15.05.2014 року до останньої не було долучено усіх, передбачених порядком документів, зокрема ОСОБА_3 не було подано службі у справах дітей довідки з місця реєстрації (проживання), у зв'язку із чим орган опіки та піклування не мав підстав для розгляду даної заяви, та прийняття розпорядження. Зазначила, що недотримання органом опіки та піклування порядку вирішення питання участі у вихованні дитини, формальний підхід до розгляду справи, нез'ясованість ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них та інших обставин, що мають істотне значення, суперечить інтересам дитини, а отже винесене за таких обставин рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано підпункт 1 пункту 1 розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2014року № 273 «Про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме підпункт «1 і 3 субота, 2 і 4 неділя місяця з 10.00 до 14.00».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 275,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_3 до заяви від 15.05.2014 року не було долучено усіх, передбачених порядком документів, зокрема не було подано службі у справах дітей довідки з місця реєстрації (проживання), у зв'язку із чим орган опіки та піклування не мав підстав для розгляду даної заяви, та прийняття розпорядження. Вказує, що відповідачем не було з'ясовано ставлення батька до виконання батьківських обов'язків, не з'ясовано особистої прихильності дитини до кожного з батьків. Вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2014року №273 «Про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_5, ОСОБА_3 та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 15.10.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №1228 від 19.06.2014 року, виданої ЛКП «Сокільницьке», малолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положеннями ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

У відповідності до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про призначення способів участі у вихованні малолітньої дитини, в якій просив призначити йому дні та години для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, а саме: 1 і 3 субота, 2 і 4 неділя з 10.00 до 19.00; 1 і 3 середа місяця з 16.30 до 19.30; 2 тижні відпустки ОСОБА_3 для оздоровлення дитини.

Судом установлено, що батьки були присутні на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 19.06.2014 року та давали пояснення, що визнали сторони в судовому засіданні.

Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2014 року № 273 «Про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1» встановлено ОСОБА_3 дні та години зустрічей з сином: 1 і 3 субота, 2 і 4 неділя місяця з 10.00 до 14.00; 1 і 3 середа місяця з 16.30 до 19.30. До 01.09.2014 року вказані зустрічі можуть відбуватися лише у присутності матері дитини - ОСОБА_2 ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню з дитиною (а.с.11).

Рішенням суду першої інстанції визнано протиправним та скасовано підпункт 1 пункту 1 розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2014 року № 273, а саме підпункт «1 і 3 субота, 2 і 4 неділя місяця з 10.00 до 14.00», з огляду на те, що такий не відповідає протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.06.2014 року. Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином 1 і 3 середи місяця з 16.30 до 19.30 районний суд вірно виходив з того, що при визначенні ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з сином ОСОБА_4 комісія з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради брала до уваги законні права та інтереси дитини, обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і його право на особисте спілкування з дитиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав підстав для прийняття та розгляду заяви ОСОБА_3 у зв'язку з неподанням ним службі у справах дітей довідки з місця реєстрації (проживання) необґрунтовані, оскільки місце реєстрації ОСОБА_3 вказано в наданій ним копії паспорта.

Доказів про те, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному вихованню дитини суду не надано. Відсутність таких обставин визнав представник позивача, який додатково пояснив, що ОСОБА_2 не заперечує проти участі батька у вихованні сина.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.02.2018р.

Головуючий

Судді: