Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 205/1460/15-ц

номер провадження 2/201/260/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська із вищенаведеним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (т.1 а.с.1-3).

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року позовні вимоги комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та користь позивача суму боргу по сплаті з теплопостачання за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року в розмірі 108642,82 грн., з яких сума основного боргу 84978,24 грн., три відсотки річних 3970,75 грн., інфляційні збитки 10877,грн., штрафні санкції 8816,58 грн. (т.1 а.с.103-104).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2016 року скасоване заочне рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року та справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.137).

У подальшому ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію направлено до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська для розгляду за підсудністю (т.1 а.с. 162).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2017 року указану цивільну справу передано для розгляду судді Наумовій О.С. (т.1 а.с.165), яка ухвалою від 10 січня 2017 року прийняла її до свого провадження (т. 1 а.с.166).

У звязку з закінченням пятирічного строку повноважень судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Наумової О.С. розпорядженням керівника апарату Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська указану цивільну справу призначено до повторного автоматизованого розподілу судових справ (т.1 а.с.179) та згідно із протоколом повторного розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2017 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (т.1 а.с. 180). Ухвалою судді від 14 березня 2017 року указана цивільна справа прийнята до свого провадження та призначена до судового розгляду.

У поданому позові з урахуванням уточнень до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01 березня 2017 року у розмірі 232940,87 грн., з яких: сума основного боргу 185283,71 грн., три відсотки річних у розмірі 7238,62 грн., інфляційні збитки 26586,69 грн., штраф за порушення умов договору 13831,85 грн. (т.1 а.с. 188-190)

В обґрунтування доводів позову КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради посилається на те, що протягом опалювальних періодів з жовтня 2012 року по квітень 2016 року надавало теплову енергію за адресою: місто Дніпро, пр. Карла Маркса, буд. 82, де власником нежитлового приміщення № 1 загальною площею 261,3м2 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2011 року. У звязку з несвоєчасним проведенням відповідачем розрахунків за надану теплову енергію виникла заборгованість, яка станом на 01 березня 2017 року склала 232940,87 грн., з яких: сума основного боргу 185283,71 грн., три відсотки річних у розмірі 7238,62 грн., інфляційні збитки 26586,69 грн., штраф за порушення умов договору 13831,85 грн. Відповідач відмовляється добровільно погасити існуючу заборгованість, у звязку із цим позивач вимушений звернутися до суду.

Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 02 січня 2018 року (т.2 а.с.19), 07 лютого 2018 року надав до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог (т.2 а.с.18).

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності від 12 вересня 2016 року (т.1 а.с.122), також 08 лютого 2018 року надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала (т.2 а.с.20).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2011 року між КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір № 1648 про постачання теплової енергії, за умовами якого теплопостачальне підприємство взяло на себе зобовязання виробляти та постачати споживачу теплову енергію, а споживач зобовязався одержувати теплову енергію та сплатити теплопостачальному підприємству її вартість, за встановленими тарифами в терміни та на умовах передбаченими цим договором. Згідно із п. 6.2. указаного договору облік споживання теплової енергії споживачем здійснюється розрахунковим способом за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, буд. 1.

У подальшому між КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_1 25 листопада 2011 року було укладено додаткову угоду до договору № 1648 від 01 лютого 2011 року про постачання теплової енергії, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо необхідності додаткового внесення обєкта за адресою: місто Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 82, площею 261,3 кв.м., що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2011 року (т.1 а.с.236).

Згідно зі ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини споживача та постачальника житлово-комунальних послуг регламентуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року та інш.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Такий обов'язок несе споживач теплової енергії також за вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобовязаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.

За умовами договору № 1648 про постачання теплової енергії розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період (в 2-х примірниках), за формою визначеною сторонами в додатку № 3 договору. Підписаний акт здачі-приймання теплової енергії за відповідний розрахунковий період, або його відсутність в порядку п.п. 4.2.2, 6.10 договору є підтвердженням відсутності претензій з боку споживача в частині фактично отриманої кількості теплової енергії (п.6.6 договору).

Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості за договором № 1648 станом на 25 січня 2015 року наявна заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 84978,24 грн. (т.1 а.с.5-6), а вже за період з січня 2015 року по січень 2017 року ця заборгованість складає 100305,47 грн. (т.1 а.с.191-192).

Також представником позивача на підтвердження своїх позовних вимог надано рахунки на оплату наданих послуг та акти здачі-приймання теплової енергії за договором № 1648 від 01 лютого 2011 року (т.1 а.с. 21-64, 197-228).

Згідно з висновком експерта № 3139-17 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Споживач» актів здачі-приймання теплової енергії за договором № 1648 від 01 лютого 2011 року, а саме: № 143 від 31 січня 2015 року на суму 11048,77 грн., № 1008 від 28 лютого 2015 року на суму 9156, 01 грн., №1856 від 31 березня 2015 року на суму9962,53 грн., №2579 від 30 квітня 2016 року на суму 1136,03 грн., №2916 від 30 квітня 2015 року на суму 2609,06 грн., №8479 від 31 жовтня 2015 року на суму 2902,09 грн., №9335 від 30 листопада 2015 року на суму 5026,87 грн., №10267 від 31 грудня 2015 року на суму 6896,96 грн., №97 від 31 січня 2016 року на суму 10039,73 грн., №901 від 29 лютого 2016 року на суму 8161,49 грн., №1724 від 31 березня 2016 року на суму 4838,10 грн. виконані не ОСОБА_1 (т.2 а.с.4-11), що вказує на неможливість перевірки розрахунку заборгованості.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. В свою чергу виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 36 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, визначено, що теплопостачальна організація зобов'язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в

теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором. У разі коли обсяг постачання теплової енергії менший, ніж зазначений в договорі, теплопостачальна організація повинна зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту

теплову енергію відповідно до договору. У разі відхилення параметрів теплоносія в бік зменшення від затвердженого температурного графіка, передбаченого договором,

споживачеві проводиться відповідний перерахунок (п. 24 Правил № 1198).

У матеріалах справи наявні акт № 39 про обстеження обєкта споживання теплової енергії від 28 листопада 2012 року, складений контролером КП «Теплоенерго» та споживачем ОСОБА_1, згідно з яким температура повітря у житлових приміщеннях за адресою: місто Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 82, складає 13оС, 17оС, 160С, та 200 С, у батарей верх теплий, низ холодний (а.с.119); акт № 58 про обстеження обєкта споживання теплової енергії від 18 грудня 2012 року, згідно з яким температура повітря у приміщенні становила від 90 С до 180С (а.с.120).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з наданого розрахунку заборгованості за надані послуги неможливо встановити, чи були враховані постачальником теплової енергії указані акти та чи проводився перерахунок заборгованості у звязку з неякісним наданням послуг з теплопостачання.

З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 76-78, 263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський