Ухвала

31 січня 2018 року

м. Київ

справа № 341/1783/16-ц

провадження № 61-1253 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач-публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідач-ОСОБА_4

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області у складі суддів: Томин О. О., Василишин Л. В., Пнівчук О. В., від 27 квітня 2017 року

Встановив:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (надалі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 січня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( найменування змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит для кредитування страхових платежів у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 5580 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5% річних.

При цьому, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за наданим траншем протягом 11 календарних місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому надано транш. По закінченню одинадцятого місяця позичальник мав повернути банку суму всієї заборгованості за наданим траншем, ліміт кредитної лінії поновлюється. Загальний строк кредитування - до 09 січня 2029 року.

04 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились, що з 04 лютого 2009 року за використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка в розмірі 30% річних.

Позичальник належним чином не виконував умови договору, тому 21 червня 2016 року відповідачу направлено вимогу про погашення заборгованості, яка залишена ним без задоволення.

Станом на 05 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_4 по поверненню кредитних коштів становить 28 981,27 гр., з яких: 3 979,82 грн - кредитна заборгованість, 17 232,40 грн - заборгованість по процентах, 1 588,39 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 6 180,66 грн- пеня за прострочення сплати процентів.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не здійснив платежів для погашення кредиту, чим порушив взяті на себе зобов'язання. 21 червня 2016 року відповідачу направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, проте станом на 05 жовтня 2016 року така вимога залишена без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено повністю.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що з урахуванням визначеного договором порядку погашення заборгованості за наданим траншем, датою повернення банку суми всієї заборгованості за наданим траншем є 11 грудня 2009 року. Однак заборгованість позичальником сплачена не була, у зв'язку з чим у кредитора виникло право вимоги. Разом з тим, позов про стягнення кредитної заборгованості пред'явлено ПАТ «УкрСиббанк» 12 жовтня 2016 року, тобто за межами загального (трьохрічного) строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач в суді першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27квітня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Вважає, що розрахунок заборгованості включає в себе, у тому числі платежі, строк сплати яких перебуває в межах загальної позовної давності, зокрема, проценти за користування кредитом за період з 06 жовтня 2013 року по 06 жовтня 2016 року є такими, що нараховані в межах строку позовної давності. Зауважує, що неврахування перебігу строку позовної давності по кожному з чергових платежів призвело до безпідставної відмови у позові та свідчить про порушення судом положень статей 261, 267 ЦК України. Аргументує свою позицію з посиланням на постанову Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6 - 2520 цс16.

Відповідач не скористався правом на подання заперечень на касаційну скаргу.

12 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору у справі є, зокрема, стягнення процентів за користування кредитом відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, у межах строку позовної давності згідно з вимогами статті 266 ЦК України. Правові висновки щодо застосування яких висловлені у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2101 цс16, та від 16 вересня 2015 року № 6-68 цс15.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки справа № 444/9519/12-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 341/1783/16-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України,

Ухвалив :

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська