Справа № 364/644/16-ц
Провадження № 2/364/2/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2018 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка , справу за позовом

ОСОБА_2

місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНП НОМЕР_1,

представник позивача: ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД»

місце розташування: вул. Зарічній, 80 в смт Володарка, Київської області,

представник відповідача: ОСОБА_4

про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року до суду звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою в якій зазначала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,867 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, право власності на яку посвідчено Державним актом серії РЗ № 322337.

05.08.2009 року вона уклала договір оренди землі з ТОВ «ФК ЛТД» строком на 5 років з моменту підписання та державної реєстрації, яка була проведена 26.10.2009 року. Строк дії зазначеного договору до 26.10.2014 року. Позивач вказує, що 01.07.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області зареєстровано договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 26.10.2009 року, укладеного між нею та ТОВ «ФК ЛТД». Примірник даного договору про внесення змін їй вручили в кінці 2014 року разом з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Умови договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року у зареєстрованому вигляді не відповідають тому договору про зміни, який було погоджено із нею та на який вона надала свою волю та згоду. При укладанні зазначеного договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року сторони погодили виключно зміни щодо збільшення орендної плати, строк договору оренди не змінювали. Разом з тим, у примірнику договору про зміни, який було вручено у 2014 році, від руки дописано, що договір оренди землі укладено на 15 років, тобто одиничка була дописана відповідачем самовільно. При укладенні договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року, відповідач в односторонньому порядку, без її волевиявлення , вніс відомості щодо збільшення строку дії договору оренди, на які згоди вона не надавала.

Посилаючись на ст.ст. 203, 207, 215, 319, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 13, 16, 17, 30 Закону України « Про оренду землі», Порядок ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 та викладені вище обставини, позивач просить суд визнати недійсним договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 05.08.2009 року, який укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», що зареєстрований 15.11.2012 року за № 02085 та 28.12.2012 року реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області і скасувати його державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 06.06.2016 року виділено у самостійне провадження вимоги за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсними.

Позов подано до суду до 15 грудня 2017 року, тобто до набрання чинності Закону України №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року (надалі Закону №2147-VІІІ), тому відповідно до п. 9 розділу ХІІІ „Перехідні положення ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 12.07.2016 року було призначено судово-технічну експертизу документів, результати, якої надійшли до суду 16.01.2018 року ( а.с. 90-100).

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ « ФК ЛТД» - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, вказуючи, що позовні вимоги не стверджуються відповідними доказами.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

По справі встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,867 га, із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Право власності позивача на названу земельну ділянку посвідчено Державним актом серії Р3 №322337 (а.с.21). 05.08.2009 року позивач уклала договір оренди землі з ТОВ « ФК ЛТД» строком на 5 років. Договір оренди землі зареєстрований у Володарському районному відділі СВП «Київський обласний реєстраційний центр» ДП Центру «ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 26.10.2009 року за № 04.09.943.01057 (а.с.121-24) .

Судом було оглянуто та досліджено договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, який укладений 15.11.2012 року, в якому зазначено , що вказаним договором вносяться зміни та доповнення до договору оренди землі укладеного 05 серпня 2009 року та зареєстрованого 28 листопада 2012 року та поряд з іншими змінами, зокрема у п. 3 внесено зміни щодо строку дії договору та він становить 15 років (а.с.26).

Позивач у своїй позовній заяві та її представник у судовому засіданні вказали, що з ОСОБА_2 узгоджувались зміни до Типового договору оренди землі від 12.08.2009 року, які стосувались змін щодо розміру орендної плати, а строк договору оренди землі не змінювався і складав 5 років. Однак, у тому варіанті договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі , який зареєстровано та надано позивачу, відповідач самовільно без згоди іншої сторони вказав строк дії - 15 років.

На ствердження даних обставин представником позивача було заявлено відповідне клопотання та судом призначено судово-технічну експертизу. Висновок експертів за результатами судово-технічної експертизи документів від 05.01.2018 року № 8750/17-34/8751/17-33 (а.с. 90-108), вказує: що «1. Підписи та записи у всіх примірниках договорів про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05.08.2009, датованих 15.11.2012 , виконані рукописним способом за допомогою ручок споряджених пастами синьо-фіолетового кольору з різними відтінками.

2. Цифри «1» та «5» у п.3 договорів, що стосується змін п.8 первинного договору «8. Договір укладено на 15 років» розділу зміни та доповнення» у трьох примірниках договорів про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05.08.2009, датованих 15.11.2012, збігаються між собою за складом барвників та мають спільну родову належність, як у межах документу так і між документами.

3. У трьох примірниках документі оригіналу договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05.08.2009, датованих 15.11.2012, у п.3 « Зміни та доповнення», а саме у рядку «8. Договір укладено на 15 років», присутні виправлення шляхом дописки до цифри «5» цифри «1», отже первісний зміст у рядку «8. Договір укладено на … років» значився як « 8. Договір укладено на 5 років».

4. Відповісти на питання ухвали який рукописний текст було внесено раніше: підпис та ПІБ орендодавця у графі «орендодавець» розділу « реквізити сторін» чи рукописна цифра «1» у п.3 договору, що стосується змін «8. Договір укладено на 15 років» на примірнику договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, щодо якого призначено експертизу?» не видається можливим через недостатню кількість пасти штрихів записів цифр «1» у п.3 договорів що стосується змін «8. Договір укладено на 15 років» розділу «зміни та доповнення» у всіх примірниках договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05.08.2009, датованих 15.11.2012».

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступних міркувань.

Так, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Ст.30 Закону України «Про оренду землі» зазначає , що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вище викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які досліджені в судовому засіданні, право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі не можливо вважати вчиненим у тій частині що стосується строку його дії, оскільки, позивач не проявила своєї волі та не надала згоди на зміну строку дії договору, а саме на 15 років, тобто була відсутня її воля та бажання на вчинення вказаного правочину на строк, що визначив відповідач у доповненнях до діючого між ними договору оренди.

Так, при укладанні 15.11.2012 року договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 05.08.2009 року, волевиявлення сторін було направлене на встановлення 5-річного терміну його дії, відтак внесення до п. 3 договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі 15-річного терміну зумовлює недійсність даного положення. Суд не погоджується з твердженням сторони позивача щодо того, що дана обставина обумовлює визнання договору оренди недійсним в цілому, оскільки у відповідності до положень ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсності частини.

Окрім того, необхідно зазначити, що відповідно до п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5 передбачено порядок внесення виправлень у документи, де зокрема вказано, що « …При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене».

Відповідно до п.4.5 Інструкції № 1406 виправлення тексту підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікаря та печаткою лікувального закладу «Для листків непрацездатності».

Крім того, відповідно до п.4.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затверджене Наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 року «Виправлення помилки повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення». Відповідно до п.1.1 даного положення «Положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи). Положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи)». Відповідно до п.2.1 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже у даному випадку дописавши у відповідному пункті одиничку та таким чином збільшивши термін дії оренди землі, сторона, яка вчинила це корегування строку оренди, зробила це у спосіб, який суперечить діючому законодавству.

Під час розгляду справи було встановлено, що при укладенні спірного договору сторони прийшли згоди щодо усіх їх істотних умов та підписали такий договір. При цьому термін оренди було встановлено у 5 років. Таким чином подальше внесення до договору змін щодо терміну оренди, про недійсність якого зазначено вище, не веде за собою визнання недійсним такого договору в цілому.

Окрім вказаного вище, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування державної реєстрації договору про внесення змін та доповнень 15.11.2012 року до договору оренди землі від 05.08.2009 року, оскільки у своїй діяльності суд не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, зокрема, серед іншого, й з питань реєстрації/скасування реєстрації договорів оренди землі. За вирішенням даного питання позивач має звертатися до відповідного органу, чого в даному випадку здійснено не було. За таких умов зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню у цій частині.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що обставини на які посилається позивач у позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, то суд не може взяти дане твердження до уваги, оскільки стороною позивача було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи документів, за результатами якої знайшло своє підтвердження те посилання позивача, що строк дії договору було змінено із 5-річного строку на 15-річний.

Ті посилання представника відповідача, що стосується вирішення судом питань, які вийшли за межі позовних вимог позивача, то суд вважає необхідним зазначити, що вирішено даний спір в межах заявленого ОСОБА_2 позову, оскільки визнання недійсним п. 3 договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 05.08.2009 року є вужчим, чим самі позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 05.08.2009 року з якими вона звернувся до суду.

За наведених вище підстав, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити частково, в межах змін, що стосуються строку оренди.

Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати, виходячи із наступних розрахунків:

- судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду - 243,60 грн.;

- витрати на проведення експертизи 6968,40 грн. (а.с. 91);

всього стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 7212,00 грн. (243,60 грн. + 6968,40 грн.).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 215, 319, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 13, 16, 17, 30 Закону України « Про оренду землі», Порядком ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, ст.ст. 10, 89, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про визнання договору про внесення змін та доповнень до договору оренди землі недійсним -- задовольнити частково.

Визнати пункт 3 договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до договору оренди землі від 05.08.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», щодо земельної ділянки площею 2,867 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, в частині строку дії договору у 15 років недійсним, визнавши строк дії договору у 5 ( пять) років.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», що розташований по вул. Зарічній 80 в смт Володарка, Київської області, на користь ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати у розмірі -- 7212,00 грн. ( сім тисяч двісті дванадцять гривень ).

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 09.02.2018 року.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги до Володарського районного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (п.8, п. 15 п.п. 15.1, 15.5 ч.1 розділу ХІІІ „Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону №2147-VІІІ).

Суддя Г. Л. Моргун