Справа №442/6868/17
Провадження №2-о/442/3/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за заявою заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1 в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах про визнання спадщини відумерлою в порядку ст. 23 Закону України „Про прокуратуру, ст.ст. 3, 45 ЦПК України, за участю заінтересованої особи Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області,

за участю представників

від заявника: ОСОБА_2

від заінтересованої особи: не зявилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1 в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах про визнання спадщини відумерлою в порядку ст. 23 Закону України „Про прокуратуру, ст.ст. 3, 45 ЦПК України, за участю заінтересованої особи Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області з заявою, в якій просив визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 27.01.1997, що складається з земельної ділянки (земельного паю) площею 1,76 га, у тому числі, рілля 0,86 га, сіножаті (кормові) 0,9 га, на території Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (нормативна грошова оцінка землі 14 500 грн), право на яку посвідчено сертифікатом на земельну ділянку серії ЛВ № 135545, виданого у березні 1996 року, та передати її у власність територіальній громаді Літинської сільської ради в особі Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що 27.01.1997 помер ОСОБА_3, який проживав за адресою: 82133, Львівська область, Дрогобицький район, с. Літиня, вул. І.Франка, 30. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,76 га на території Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, яка належала йому на праві приватної власності згідно сертифікату на земельну ділянку серії ЛВ № 135545, виданого у березні 1996 року. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформації Літинської сільської ради № 176 від 07.09.2017 ОСОБА_3 проживав одиноко. Спадкоємці в померлого відсутні. З моменту смерті ОСОБА_3 і до даного часу ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, спадкоємців будь-якої із черг за законом не виявлено.

У відповідності до п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Прокурор зазначає, що має місце бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою, а тому він звертається до суду з такою заявою в інтересах держави.

В судовому засіданні прокурор вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Сільський голова Літинської сільської ради Дрогобицького району у судове засідання не зявивися, подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, щодо уточнення позовних вимог не заперечує, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності повноважних представників заінтересованої особи Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до запису акта про смерть № 4 від 28.01.1997, виданого Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3, який народився 31.01.1908 у с. Літиня Дрогобицького району Львівської області помер 27.01.1997. Місцем проживання померлої особи визначено: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Літиня.

Як вбачається із інформації Літинської сільської ради № 176 від 07.09.2017 ОСОБА_3 є власником земельного паю площею 1,76 га, в тому числі: рілля 0,86 га та кормові (сіножаті) 0,9 га, право на яку посвідчено сертифікатом на земельну ділянку серії ЛВ № 135545, виданим у березні 1996 року.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вбачається, що станом на 01.01.2017 нормативна-грошова оцінка земель на території Дрогобицького району за 1 га рілля становить 10 611,79 грн, сіножаті 5 971,22 грн, таким чином вартість земельної частки (паю), яка належала ОСОБА_3 станом на 01.01.2017 становить 14 500 грн, у тому числі рілля 9 126 грн, сіножаті (кормові) 5 374 грн.

Згідно інформації Літинської сільської ради № 176 від 07.09.2017 ОСОБА_3 проживав одиноко за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Літиня, вул. І.Франка, 30. Соціальний статус одинокий.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою від 13.09.2017 за параметрами пошуку ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про праву на спадщину), наданої Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою від 13.09.2017 за параметрами пошуку ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

26.09.2017 листом № 04/13-108 вих-17 заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури повідомив Літинську сільську раду про те, що ним підготовлено заяву в інтересах держави на підставі ст. 23 Закону України „Про прокуратуру про визнання спадщини ОСОБА_3 відумерлою, яку буде скеровано до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадян або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. У звязку з цим своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно ст. 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковою участю заявника та з обовязковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини спадщини.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом сплило не менше одного року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13 розяснив, що із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК України), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК України та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, чинної на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто 27.01.1997.

Згідно ст.526 ЦК УРСР, що діяла на той час, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно інформації Літинської сільської ради № 176 від 07.09.2017 ОСОБА_3 проживав одиноко за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Літиня, вул. І.Франка, 30.

П. 1 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

Зі змісту ст. 524 ЦК УРСР вбачається, що особисті немайнові права, які тісно повязані з майновими правами є предметом спадщини.

Відповідно до с. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Судом встановлено, що таких дій ніким із спадкоємців не було вчинено, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про праву на спадщину), наданими Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою від 13.09.2017, що за параметрами пошуку ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003, тому повинна була перейти у власність держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-132 зазначено, що положення абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Крім того слід зазначити, що на той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду за вирішенням цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні до функції державних податкових інспекцій входило проведення роботи, повязаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією безхазяйного майна, що перейшло за правом спадкування до держави. Зараз відповідно до п. 19-1.1.23 Податкового Кодексу України до вказаного органу відійшли лише функції контролю за вирішенням цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР, до держави не перейшла, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою від 19.09.2017, після смерті ОСОБА_3, померлого 27.01.1997, спадкова справа не заводилась, ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, спадкоємців будь-якої із черг законом не виявлено та те, що пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини, тому для захисту інтересів держави суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та визнати спадщину у вигляді права за земельну частку (пай) відумерлою та передати її у власність територіальній громаді Літинської сільської ради в особі Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 76-83, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 334-338, 354, 355, п.п. 9, 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_1 в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах про визнання спадщини відумерлою в порядку ст. 23 Закону України „Про прокуратуру, ст.ст. 3, 45 ЦПК України, за участю заінтересованої особи Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 27.01.1997, що складається з земельної ділянки (земельного паю) площею 1,76 га, у тому числі, рілля 0,86 га, сіножаті (кормові) 0,9 га, на території Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (нормативна грошова оцінка землі 14 500 грн), право на яку посвідчено сертифікатом на земельну ділянку серії ЛВ № 135545, виданого у березні 1996 року, та передати її у власність територіальній громаді Літинської сільської ради в особі Літинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.03.2018.

Суддя Ю.С. Кучаковський