Номер провадження: 22-ц/785/1566/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розподіл майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 за участі третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розподіл майна посилаючись на те, що 20 вересня 1996 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райради народних депутатів виконкому Одеської міськради народних депутатів було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №238.

За час проживання у шлюбі ними було побудовано власними силами та за власні кошти 19/100 частин будівлі творчої студії, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2004 року по справі №2-2719/2004 р., яким за відповідачем визнано право власності на будівництво творчої майстерні площею 85,8 кв.м. та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2004 року по справі №2-2719/2004 р., яким визнано за відповідачем право часткової власності на 19/100 частин будівлі цієї творчої студії, яке було 06.07.2005 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за наступними реквізитами реєстраційний номер майна 11054525; тип майна будівля творчої студії; адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1; загальна площа (кв.м) - 453,1; технічний опис майна - будівля творчої студії; номер запису - 3769 в книзі 47 неж-2. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, тому відповідно до ст.69 СК України кожен співвласник має право на поділ спільного майна. Домовленості про добровільне поділ майна, між позивачем та відповідачем не досягнуто, що стало підставою для звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом в якому просила суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_2, що складається з права власності на 19/100 частин будівлі творчої студії, що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 11054525, надати її у власність 19/200 частин будівлі творчої студії, що розташована за адресою АДРЕСА_1, а 19/200 частин на будівлі творчої студії, що розташована за адресою АДРЕСА_1, надати у власність ОСОБА_2.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райради народних депутатів виконкому Одеської міськради народних депутатів про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за №238.

У 2003 році ОСОБА_2 отримав нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Одеської обласної організації - правління Національної спілки художників України від 23.02.2017 р. № 01- 02/58.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2004 року по справі №2-2719/2004 р. судом встановлено, що Одеському комбінату художнього фонду УРСР було відведено земельну ділянку площею 0,08 га в районі АДРЕСА_1, для будівництва творчих студій скульпторам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ще у 1970 році. Через відсутність матеріальних засобів на будівництво творчих студій за адресою АДРЕСА_1, дирекція ОХПК доручено провести будівництво скульпторам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 за свій рахунок та власними силами.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2- 2719/2004 р., встановлено, що згідно виписки з протоколу засідання Правління Одеської організації Спілки художників від 04.12.1987 року творча майстерня ОСОБА_7 була передана скульптору ОСОБА_12 та 27.11.2003 року згідно заяви скульптора ОСОБА_13 і протоколу засідання правління ООСХ №37 від 27.11.2003 року творча майстерня ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 була передана скульптору ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до Експертного висновку про технічний стан і можливість подальшої надійної експлуатації нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_1, розробленого на підставі листа - замовлення від 09.09.2004 року зазначено, що будівля побудована в середині 1970-х років за проектом, розробленим Одеським виробничо-художнім комбінатом художнього фонду УРСР і узгодженим у відповідних органах державного нагляду.

Також відповідно до проекту розробленого у 1971 скульптурних студій по вулиці АДРЕСА_1 за замовленням Одеського художньо-виробничого комбінату Художнього фонду УРСР у тому числі копій наступних креслень проекту: Генплан. Розріз план покрівлі АР -1 скульптурних студій по АДРЕСА_1 ; Плани на відм. 0.00., 3.25 АР - 2 - специфікація збірних залізо- бетонних перемичок скульптурних студій по АДРЕСА_1 ; План фасадів 1-6 та 6-1 АР-3 скульптурних студій по АДРЕСА_1; План покриття. План фундаментів перерізу 1-1, 2-2, 3-3, 4-4, 5-5 АР-4 скульптурних студій по АДРЕСА_1; Ліхтар. План. Розрізи. Вузли АР -5 скульптурних студій по АДРЕСА_1; План з мережами каналізації, розрізи по каналізації ВК-1 скульптурних студій по АДРЕСА_1; План на відмітці +000 з мережами газопостачання ГР-1 скульптурних студій по АДРЕСА_1; План внутрішнього електропостачання ЄР-1 скульптурних студій по АДРЕСА_1; План на відмітці +000 з мережами опалення, гарячого та холодного водопостачання ОВВ-1 жовтень 1971 р. скульптурних студій по АДРЕСА_1; Генплан зовнішніх інженерних мереж НС-1 жовтень 1971 р. Профіль по каналізації скульптурних студій по АДРЕСА_1; План установки АСГВ- 10, демонтажу газопроводу за адресою АДРЕСА_1, вбачається, що будівлю творчої майстерні за адресою АДРЕСА_1 було побудовано у 1971-1972 роках.

Відповідно до письмових доказів наявних в матеріалах справи а саме копії абонентської книжки по особовому рахунку НОМЕР_1 «Одесагаз» від 02.03.1980 р.; копії посвідчення на право користування проточними і ємнісними газовими водонагрівачами від 13.12.1982 р. за адресою АДРЕСА_1; копією рахунку за електроенергію від 22.12.1991 р.; копії рахунку за електроенергію від 30.10.1996 р.; копії рахунку за електроенергію від 09.06.1997 р.; копії рахунку за електроенергію від 30.11.2000 р.; копією розрахункової книжки внесення платежів за квартиру та комунальні послуги №4467783 особовий рахунок НОМЕР_1 від 01.09.1995 р.; копії квитанції за електроенергію №840; копії квитанції про оплату електроенергії per. № художня майстерня спуск Маринеску від 14.10.02 р. вбачається, що вищевказана майстерня до передачі відповідачу знаходилася в користуванні скульптора ОСОБА_7 та експлуатувалася як закінчений об'єкт.

Виходячи з вищевказаного суд дійшов правильного висновку, що будівля творчої майстерності за адресою АДРЕСА_1, була набута відповідачем як закінчений будівництвом об'єкт.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 Сімейного Кодексу України, спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 57 СК України майно набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Відповідно до правової позиції викладену у Постанові Верховного суду України від 07 вересня 2016 року зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом доказів щодо визнання спірного об'єкту завершеним будівництвом, помилкове невизнання судом спірного об'єкту спільною сумісною власністю сторін, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький