Справа № 305/1759/17
Провадження по справі № 2/305/151/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Корадіні А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, як представника за дорученням в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виконання умов договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який діє, як представник за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виконання умов договору.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2013 року між ОСОБА_3, мешканцем села Косівська Поляна, будинок №435, Рахівського району, Закарпатської області, як «Замовником» з однієї сторони, та ОСОБА_2, мешканкою міста Рахова, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №141, Закарпатської області, як «Виконавцем»? з другої сторони, було укладено Договір №031013 на виконання землевпорядних робіт, згідно якого «Виконавець» у порядку та на умовах, визначених Договором, зобовязувався своїми засобами за рахунок «Замовника» виконати, виготовити проект відведення земельної ділянки, а «Замовник» прийняти й оплатити виконані роботи. Згідно pавдання на виконання робіт, яке являється одним із додатків, що містяться в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель (адреса розташування земельної ділянки: село ОСОБА_4, біля №435, Рахівського району, Закарпатської області), виготовленого Приватним підприємцем ОСОБА_2, кінцевим результатом робіт є: встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, виготовленого ОСОБА_2, містять Акт встановлення меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами та Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, які підписані Виконавцем, ОСОБА_2, та Землевласником, ОСОБА_3, однак, не підписані суміжним землекористувачем громадянином ОСОБА_5. Разом з тим, Відповідач на сьогоднішній день відмовляється у встановленому законодавством порядку встановити в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 0,1182 гектара, яка відводиться Позивачу у власність, та закріпити їх межовими знаками, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до положень частин 1,3 статті 158 Земельного кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах, у звязку із чим, на думку, Відповідача, цивільно-правовий спір щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) повинен вирішуватися між особою, якій відводиться земельна ділянка у власність, в даному випадку, між Відповідачем, та органом місцевого самоврядування, до територій якого входить земельна ділянка, Косівськополянською сільською радою Рахівського району, Закарпатської області. Аналізуючи матеріали справи та зважаючи на зазначені вище обєктивні обставини, вважає дії Відповідачки такими, що не базуються на правових нормах та не відповідають умовам, укладеного між сторонами, Договору на виконання землевпорядних робіт. Вважає, що погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та вчиняється особою, яка провадить кадастрові зйомки та/чи виготовляє кадастрові плани земельної ділянки. У випадку відмови суміжного землевласника або ж землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося, у звязку із чим слід застосовувати норми прямої дії, встановленні Інструкцією. Разом з тим, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки, що у відповідності до положень частини 1 статті 198 Земельного кодексу України є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Невиконання Відповідачем комплексу робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) являється невиконанням умов Договору на виконання землевпорядних робіт, укладеного між «Замовником» Позивачем та «Виконавцем» Відповідачем. На підставі наведеного, просив зобовязати ОСОБА_2, мешканку міста Рахова, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №141, Закарпатської області, виконати умови Договору №031013 на виконання землевпорядних робіт, укладеного 03 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шляхом встановлення меж земельної ділянки площею 0,1182 гектара з місцем розташування: село ОСОБА_4, біля будинку №435, Рахівського району, Закарпатської області в натурі (на місцевості), відносно якої розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель на підставі рішення 29 сесії 6 скликання Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №366 від 04 вересня 2013 року «Про надання дозволу на проект відведення земельних ділянок», та закріплення цих меж межовими знаками з передачею межових знаків на зберігання ОСОБА_3, про що скласти відповідні акти. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Представник позивача, ОСОБА_1, у судовому засіданні уточнив позовні вимоги. Просив зобовязати ОСОБА_6, мешканку міста Рахова, вулиця Богдана Хмельницького, будинок №141, Закарпатської області, виконати умови Договору №031013 на виконання землевпорядних робіт, укладеного 03 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шляхом виготовлення/складання акту погодження меж земельної ділянки площею 0,1182 гектара з місцем розташування: село ОСОБА_4, біля будинку №435, Рахівського району, Закарпатської області, відносно якої розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель на підставі рішення 29 сесії 6 скликання Косівськополянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №366 від 04 вересня 2013 року «Про надання дозволу на проект відведення земельних ділянок» без погодження суміжного землекористувача (землекористувачів).

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала. Не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням двадцять дев'ятої сесії шостого скликання Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району №366 від 04.09.2013 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель запасу сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Косівська Поляна, біля буд. №435 площею 0.1182 га.

З метою реалізації зазначеного рішення Косівсько-Полянської сільської ради позивач ОСОБА_3 13 жовтня 2013 року, як «Замовник» уклав з ОСОБА_2, як «Виконавцем» з другої сторони, Договір №031013 на виконання землевпорядних робіт, згідно якого «Виконавець» у порядку та на умовах, визначених Договором, зобовязувався своїми засобами за рахунок «Замовника» виконати, виготовити проект відведення земельної ділянки, а «Замовник» прийняти й оплатити виконані роботи.

Вважаючи обов'язком ОСОБА_2 встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплення їх межовими знаками, та у зв'язку з відмовою відповідача вчинити такі дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до положень статей 526-527 цього ж Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

ОСОБА_7 51 «Правові наслідки порушення зобовязання. Відповідальність за порушення зобовязання» Цивільного кодексу України врегульовуються цивільно-правові відносини щодо невиконання чи неналежного виконання зобовязань по Договору.

Так, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 14) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 614 ЦК України).

Згідно статті 622 Цивільного кодексу України, Боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

До цивільно-правових відносин, що є предметом спору, слід застосувати також положення ОСОБА_7 52 «Поняття та умови договору» та ОСОБА_7 63 «Послуги. Загальні положення» Цивільного кодексу України, згідно яких,

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України),

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України),

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 Цивільного кодексу України),

Збитки, завдані Замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню Виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 906 Цивільного кодексу України).

Порядок отримання земельних ділянок у власність регламентується ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч.ч. 6-10 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_8 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Механізм встановлення меж земельних ділянок в натурі, з приводу чого заявлено позов, визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 (далі - Інструкція №376).

Відповідно до п.2.1 Інструкції № 376, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законодавець передбачає можливість встановлення меж земельної ділянки на місцевості, в тому числі, і при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності.

Згідно з п. 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції, межові знаки можуть не встановлюватися на бажання Власника (користувача) у разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо).

Разом з тим, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки, що у відповідності до положень частини 1 статті 198 Земельного кодексу України є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 376 виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

У зв'язку з наведеним, суд констатує, що невиконання Відповідачем комплексу робіт по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) являється невиконанням умов Договору на виконання землевпорядних робіт, укладеного між «Замовником» Позивачем та «Виконавцем» Відповідачем.

Судом, достовірно встановлено, що виконати умови Договору №03101, від 03 жовтня 2013 року, шляхом встановлення меж земельної ділянки площею 0,1182 та закріплення цих меж межовими знаками з передачею межових знаків на зберігання ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 не має можливості у зв'язку з відмовою суміжного землекористувача ОСОБА_9 погодити межі земельної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Погодження меж земельних ділянок здійснюється з метою вірного та фактичного визначення меж земельних ділянок.

При цьому, погодження меж земельної ділянки здійснюється суміжними землекористувачами добровільно, а у випадку безпідставної відмови в погодженні цих меж та за наявності чітко встановленої та зафіксованої межі між земельними ділянками, такий спір може вирішити місцева рада, на території якої перебуває земельна ділянка, шляхом затвердження складеного землевпорядною організацією акту погодження меж земельної ділянки без погодження суміжного землекористувача (землекористувачів).

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог.

Питання про відшкодування судових витрат представником позивача не ставилося.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови договору №031013 на виконання землевпорядних робіт, укладеного 03 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шляхом виготовлення/складання акту погодження меж земельної ділянки площею 0,1182 гектара з місцем розташування: село ОСОБА_4, біля будинку №435, Рахівського району Закарпатської області, відносно якої розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель на підставі рішення 29 сесії 6 скликання Косівськополянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №366 від 04 вересня 2013 року "Про надання дозволу на проект відведення земельних ділянок" без погодження суміжного землекористувача (землекористувачів).

Витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень, що становлять вартість спаченого судового збору залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, мешканка м. Рахів, вул. Богдана Хмельницького, буд.141, Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2018 року.

Головуюча: Марусяк М.О.