Справа № 369/6262/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/351/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 18 06.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 року у справі за позовом керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Київське лісове господарство» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Київська обласна державна адміністрація про розірвання Договору № 16 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року, зобов'язання повернути лісову ділянку у придатному для використання стані, демонтувавши установлений паркан, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратори Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що розпорядженням Київської обласної державної адміністрації за № 366 від 07.09.2012 виділено ОСОБА_2 лісову ділянку площею 18,2 га у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, що знаходиться у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» (квартал НОМЕР_3 Приміського лісництва) та розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області.

На підставі вказаного розпорядження між ОСОБА_2 та ДП «Київське лісове господарство» укладёно договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою № 16 від 07.09.2012 (далі - Договір), який зареєстровано в Київському обласному та по м. Києву управлінні лісового та мисливського господарства, про що в книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користування лісами вчинено запис 07.09.2012 № 30.

Згідно п.п. 1.1 та 1.2 Договору ОСОБА_2 надано у довгострокову тимчасове користування лісову ділянку для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство», яка знаходиться в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинсько району Київської області без вилучення її у постійного землекористувач (ДП «Київське лісове господарство») та без зміни цільового призначення.

Відповідно до умов Договору (п.п. 4.3.3, 4.4.1) ОСОБА_2 зобов'язаний дотримуватись норм лісового, екологічного, земельного законодавства України, протипожежних, санітарних правил, а також правил техніки безпеки та охорони праці і має право використовувати вказану лісову ділянку відповідно до умов Договору та діючого законодавства України.

Однак, в порушення умов Договору та вимог законодавства тимчасо лісокористувач огородив вищевказану лісову ділянку парканом, складеним із бетонних конструкцій.

Факт будівництва ОСОБА_2 на лісовій ділянці, наданій йому у довгострокове тимчасове користування у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва в адміністративних межах Дмитрівської сільсь ради Києво-Святошинськош району, капітального паркану з бетої конструкцій підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 16.04.2014 та судовими рішеннями у справі № 369/3941/14-ц.

Відповідно до ст.. 18, 20 ЗК України, п. 64 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 14 серпня 2012 року № 502, зареєстрованого у Мін'юсті 5 вересня 2012 року за № 1536/21848 визначено, що спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів), якими у спірних правовідносинах є, відповідно, Київська обласна державна адміністрація (ст. 8 Лісового кодексу України) та ДП «Київське лісове господарство».

Прокурор зазначає, що ОСОБА_2, який не набув в установленому порядку статусу суб'єкта підприємницької діяльності, як особа, яка не може здійснювати господарську діяльність, в порушення вказаних вище вимог законодавства, не маючи права зводити тимчасові будівлі та споруди на спірній лісовій ділянці, звів на ній бетонний паркан вистою 3,3 м, який встановлено на фундаменті залізобетонного блоку типу «стакан», будівництво якого здійснено на глибину 70 см, що суперечить самій правовій природі та меті використання спірної лісової ділянки.

При цьому в порушення п.п. 5.5 Правил в умовах рекреаційних навантажень при зведенні вказаного паркану не створено необхідного комфорту та зручностей для відпочиваючих: не оформлено входу; не облаштованого оглядових майданчиків; не виготовлено та не встановлено показчиків, художніх барельєфів та скульптур, тобто не вжито заходів, необхідних для цілей використання лісової ділянки - забезпечення масового відпочинку та оздоровлення громадян, що унеможливлює їх вільний доступ до лісу і обмежує Конституційні права.

Відповідно до п. 11.4 спірного договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою дія Договору достроково припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суд вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною обов'язків передбачених цим Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, що істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

Статтею 22 Лісового кодексу України встановлено підстави припинення права постійного користування лісами, зокрема, використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення. Право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених ст. 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

Згідно ч. 4 ст. 78 Лісового кодексу України право використання лісових ресурсів припиняється в разі порушення правил і норм, умов спеціальні; дозволів на використання лісових ресурсів.

Статтею 24 Лісового кодексу України визначено, що права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Враховуючи вище викладене, прокурор просив розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою № 16 від 07.09.2012, який укладено між ОСОБА_2 та ДП «Київське лісове господарство».

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ДП «Київське лісове господарство» лісову ділянку площею 18,2 га, яка розташована у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва та знаходиться в адміністративнимх межах Дмитрівстької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у придатному для використання стані, демонтувавши установлений ним паркан.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права позивач просить рішення суду скасувати і позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення судом ухвалено без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають її дійсним обставинам; судом не застосовано відповідні встановленим правовідносинам норми матеріального права і, навпаки, зроблено посилання на ті, які не підлягають до застосування за установлених обставин зокрема, ст.ст. 141, 143 ЗК України), в порушення принципів законності, рівності та змагальності сторін порушено норми процесуального права і не надано належної правової оцінки доказам у їх сукупності, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 07 вересня 2012 року № 366 «Про виділення лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування гр. ОСОБА_2.» відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статей 18, 67, 74 Лісового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 року № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», враховуючи погодження постійного лісокористувача-державного підприємства «Київське лісове господарство» від 16 травня 2012 року № 02-351, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства від 16 травня 2012 № 01-04/714, вирішено: 1. Виділити громадянину ОСОБА_2 лісову ділянку площею 18,2000 га у довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, що знаходиться у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» (квартал НОМЕР_3 Приміського лісництва) та розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; 2. Установити, що лісова ділянка, зазначена у пункті 1 цього розпорядження, виділена без вилучення її у постійного лісокористувача-ДП «Київське лісове господарство» та без зміни цільового призначення; 3. Громадянину ОСОБА_2: 3.1. Укласти з постійним лісокористувачем ДП «Київське лісове господарство» договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою; 3.2. Зареєструвати в Київському обласному управлінні лісового та мисливського господарства укладений з постійним лісокористувачем ДП «Київське лісове господарство» договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою; 3.3. Приступити до використання лісової ділянки після підписання договору, зазначеного у пункті 3.1. цього розпорядження, та його реєстрації.

07 вересня 2012 року між Державним підприємством «Київське лісове господарство» і ОСОБА_2 був укладений Договір № 16 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою, відповідно до умов п. 1.1. якого Державне підприємство «Київське лісове господарство» виділяє, а ОСОБА_2 приймає у довгострокове тимчасове користування лісову ділянку для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у виділі НОМЕР_1,НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва, ДП «Київське лісове господарство», яка знаходиться в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області без вилучення її у постійного користувача ДП «Київське лісове господарство» та без зміни її цільового призначення.

Відповідно до умов п. п. 1.2., 1.3. Договору загальна площа лісової ділянки, вказаної в п. 1.1. цього Договору, становить 18,2 га відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Особливості лісової ділянки, які можуть вплинути на її використання, відсутні.

Згідно умов п. 2.1. вказаного Договору цей Договір укладено терміном на 49 років до 07 вересня 2061 року.

Відповідно до умов п. 4.1 вказаного Договору Державне підприємство «Київське лісове господарство» зобовязане: 4.1.1. Виділити лісову ділянку в довгострокове тимчасове користування в порядку та на умовах, передбачених цим Договором; 4.1.2. Забезпечувати безперешкодне використання ОСОБА_2 лісової ділянки, вказаної в п. 1.1. цього Договору; 4.1.3. Не втручатись у господарську діяльність ОСОБА_2, крім випадків порушень умов цього Договору та норм чинного законодавства України; 4.1.4. Здійснювати складені лісовпорядкуванням плани заходів (рубки, догляду, санітарні рубки, інші заходи), які необхідно проводити на лісовій ділянці, вказаній в п. 1.1. цього Договору; 4.1.5. Виконувати інші обов»язки, передбачені чинним законодавством України.

Згідно умов п. 4.2. вказаного Договору Державне підприємство «Київське лісове господарство» має право: 4.2.1. Контролювати використання ОСОБА_2 лісової ділянки відповідно до умов цього договору, а у випадку одержання інформації про порушення цього Договору-вжити заходів для їх усунення; 4.2.2. Вжити заходів до припинення використання лісової ділянки, вказаної в п. 1.1. цього Договору, у разі припинення дії цього Договору; 4.2.3. інші права, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до умов п. 4.3. вказаного Договору ОСОБА_2 зобов'язаний: 4.3.1. Використовувати лісову ділянку, вказану в п. 1.1. цього Договору, тільки відповідно до цільового призначення та на умовах цього Договору; 4.3.2. Своєчасно проводити оплату за використання лісової ділянки, вказаної в п. 1.1. цього Договору; 4.3.3. Дотримуватися норм лісового, екологічного, земельного законодавства України, протипожежних, санітарних правил, а також правил техніки безпеки та охорони праці; 4.3.4. Допускати представника Державного підприємства «Київське лісове господарство» з метою перевірки умов використання лісової ділянки відповідно до цього договору; 4.3.5. Виконувати інші обов'язки, передбачені чинним законодавством України.

Згідно умов п. 4.4. вказаного Договору ОСОБА_2 має право: 4.4.1. Використання вказаної лісової ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у відповідності до умов цього договору та діючого законодавства України; 4.4.2. Інші права, передбачені чинним законодавством України.

Згідно умов п. 11.4. вказаного Договору дія договору достроково припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених цим Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, що істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених позовних вимог прокурором надано суду в якості доказів копії розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 07 вересня 2012 року № 366 «Про виділення лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування гр. ОСОБА_2.», Договору № 16 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року, план-схему земельної ділянки Приміського лісництва, квартал НОМЕР_3, площа 18,2 га, Схему розташування лісової земельної ділянки площею 17,8699 га за межами населених пунктів, що перебуває в користуванні ДП «Київський лісгосп» (квартал НОМЕР_3) та передається для виділення в довгострокове тимчасове користування терміном на 49 років гр. ОСОБА_2 для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Акту № А 44/170 перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 26 березня 2014 року, Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відповіді ДП «Київське лісове господарство» від 16 квітня 2014 року.

Прокурором було надано копію заяви ОСОБА_4, представника ОСОБА_2 за довіреністю від 15.07.2013 року, яка адресована Директору Державного підприємства «Київське лісове господарство» Рибаку Р.В., з проханням погодити Робочий проект тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, та надати дозвіл на встановлення тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до Робочого проекту.

18 липня 2013 року за № 01-531 на заяву від 17 липня 2013 року ОСОБА_2 директором ДП «Київський лісгосп» Рибак Р.В. було надано відповідь, в якій повідомлено ОСОБА_2, як користувачу лісової ділянки згідно Договору № 16 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року, що Державне підприємство «Київське лісове господарство» погоджує Робочий проект тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (Шифр: 12-06/13) та надає дозвіл на встановлення тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, відповідно до Робочого проекту.

12 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «СТС-Генпідряд» був укладений Договір на виконання робіт по виготовленню і поставці залізобетонної огорожі». Прокурором було надано робочий проект тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (шифр : 12-06/13), який виконаний ТОВ «ПОРТАЛГРУП» на підставі ліцензії серії АВ № 588895, який містить відомості креслень, ситуаційний план з розташування тимчасової огорожі, схему розташування тимчасової огорожі, деталі огорожі.

Згідно Висновку експерта від 22.09.2016 року № 19/12-3/100, складеного судовим експертом Лемешко А.В. Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, 1. Огорожа яка встановлена на межі лісових ділянок, розташованих у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 та виділах НОМЕР_4, НОМЕР_5 кварталу НОМЕР_6 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство» в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за своїми фактичними технічними характеристиками та конструктивними рішеннями відноситься до постійних споруд. 2. Запроектовані огорожі в робочому проекті Тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, шифр: 12-06/13, за своїми технічними характеристиками та конструктивними рішеннями відносяться до постійних споруд. 3. Фактично встановлена на межах лісових ділянок, розташованих у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 та виділах НОМЕР_4, НОМЕР_5 кварталу НОМЕР_6 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство» в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, огорожа не відповідає запроектованій огорожі в робочому проекті Тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, шифр: 12-06/13, розробленому ТОВ «Порталгруп».

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Заступника прокурора Київської області задоволено. Розірвано договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року № 16, укладений між ДП «Київське лісове господарство» та ОСОБА_2. Повернуто ДП «Київське лісове господарство» лісову ділянку площею 18,2 га, яка розташована у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року задоволено. Рішення апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року залишено без змін.

В ухвалі від 09 вересня 2015 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було зазначено, що відповідно до п.п. 5.6, 6.4. Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної пролітики та продовольства від 14 серпня 2012 року № 502 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1536/21848, при використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та грунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території. Спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26 березня 2014 року № А 44/170, серед іншого, встановлено, що спірна земельна ділянка огороджена парканом, складеним із бетонних конструкцій. Листами ДП «Київське лісове господарство» від 27 березня 2013 року № 02-235 та № 02-237 відповідно до пункту 4.3.3. договорів від 07 вересня 2012 року та від 01 серпня 2012 року № 197 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою з метою забезпечення утримання лісових ділянок в належному санітарному стані, недопущення їх засмічення побутовими та промисловими відходами у майбутньому гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зобов»язано провести роботи з прибирання та вивезення побутових відходів та за рахунок власних коштів встановити паркан по периметру території лісових ділянок. При цьому зазначено, що п. 2 ст. 20 ЛК України передбачено право зведення тимчасових будівель та споруд, необхідних для ведення господарської діяльності за погодженням із власниками лісів та простійними лісокористувачами. Відомості про погодження встановлення капітального бетонного паркану відсутні. Згідно з проектом організації та розвитку лісового господарства виробничої частини державного лісогосподарського об»єднання «Київліс» і таксаційного опису, поквартальних сум площ та загальних запасів насаджень Приміського лісництва визначено ширину грунтових доріг і квартальних просік-4 метри. При проведенні обстеження встановлено, що ширина грунтової дороги і квартальних просік, які розміщено продовж всього бетонного паркану, складає орієнтовно 10 метрів.

У рішенні Києво-Святошинського районного суду від 18 лютого 2015 року було зазначено, що вказаним актом не встановлено коли, при яких обставинах і ким саме була розширена грунтова дорога і квартальні просіки, пошкоджені лісові насадження (дерева). Вищезазнечані обставини не були встановлені і уповноваженими представниками інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області під час проведення перевірки і складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 16 квітня 2014 року б/н. В акті перевірки від 16 квітня 2014 року б/н зроблено посилання на лист ДП «Київське лісове господарство» № 02-281 від 16 квітня 2014 року, у якому міститься інформація про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 по периметру земельних лісових ділянок встановлена огорожа з бетонних плит на фундаменті стаканного типу, розширено квартальні просіки з 4 до 10 метрів по периметру огорожі. Проте, вказаний лист постійного лісокористувача, адресований начальнику управління представництва захисту інтересів громадян та держави у суді прокуратури Київської області містить лише інформативний характер. Обставини, про які зазначає ДП «Київське лісове господарство» у згаданому листі, мали бути підтверджені представниками інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області під час проведення відповідної перевірки, що зроблено не було. Отже, докази по справі, які були надані позивачем, не підтверджують того факту, що саме відповідачем після укладання договору про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року № 16, була розширена грунтова дорога і квартальні просіки з 4 до 10 метрів, а також пошкоджено лісові насадження (дерева).

Згідно із Висновком експерта за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 13 жовтня 2014 року № 33/50-14 існуюча огорожа, яка фактично встановлена у виділах № НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство» в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відповідає робочому проекту тимчасової огорожі лісової ділянки. Огорожа є тимчасовою, може бути переміщена без її знецінення, зміни функціонального призначення і технічних показників.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявності підстав для розірвання договору про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 01.08.2012 з посиланням на факт здійснення ОСОБА_2, який не набув в установленому законом порядку статусу суб'єкта господарювання, будівництва капітального бетонного паркану на спірній лісовій ділянці та знищення лісових насаджень.

Крім того, відмовляючи в позові судом зазначено, що надані прокурором докази на підтвердження позовних вимог вже були предметом дослідження в іншій цивільній справі № 369/3941/14-ц, в ході розгляду якої не встановлено обставин, які підтверджували б факт пошкодження саме відповідачем лісових насаджень та встановлення капітального бетонного паркану, а тому такі обставини з урахуванням положень ч. З ст. 61 ЦПК України у справі № 369/6262/16-ц доказуванню не підлягають.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Рішення судом ухвалено без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають її дійсним обставинам; судом не застосовано відповідні встановленим правовідносинам норми матеріального права і, навпаки, зроблено посилання на ті, які не підлягають до застосування за установлених обставин (зокрема, ст.ст. 141, 143 ЗК України), в порушення принципів законності, рівності та змагальності сторін порушено норми процесуального права і не надано належної правової оцінки доказам у їх сукупності, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування.

Так, судом встановлено, що на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації № 366 від 07.09.2012 між ОСОБА_2 та ДП «Київське лісове господарство» 07.09.2012 укладено договір № 16 довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою загальною площею 18,2 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 4.3.3, 4.4.1 Договору ОСОБА_2 надано лісову ділянку без вилучення її у постійного землекористувача, без зміни цільового призначення із зобов'язанням тимчасового землекористувача дотримуватись норм законодавства України.

Відповідно до ст. 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. До лісових ресурсів також належать корисні властивості лісів (здатність лісів зменшувати негативні наслідки природних явищ, захищати ґрунти від ерозії, запобігати забрудненню навколишнього природного середовища та очищати його, сприяти регулюванню стоку води, оздоровленню населення та його естетичному вихованню тощо), що використовуються для задоволення суспільних потреб (ст. 6 ЛК України).

Використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання. При цьому громадяни мають право в лісах державної та комунальної власності вільно перебувати, безоплатно без видачі спеціального дозволу збирати для власного споживання дикорослі трав'яні рослини, квіти, ягоди, горіхи, гриби тощо, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України (ст.ст. 23, 65, 66 ЛК України).

Водночас, відповідно до ст.ст. 18, 20, 67, 74 ЛК України використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт відноситься до видів спеціального використання лісових ресурсів, яке здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети в тимчасове користування. Таке використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково- дослідних робіт здійснюється з урахуванням вимог щодо збереження лісового середовища і природних ландшафтів з додержанням правил архітектурного планування приміських зон і санітарних вимог, а у лісах, що використовуються для відпочинку, лісокористувачі повинні здійснювати роботи щодо їх благоустрою.

При цьому тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право, зокрема, з дотриманням умов договору здійснювати у лісах господарську діяльність; зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності в лісах, за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку.

Одночасно, останні зобов'язані виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі, а також не порушувати прав інших лісокористувачів.

Використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища відповідно до вимог ст. 78 ЛК України є безумовною підставою для припинення права використання лісових ресурсів, а землі, що були порушені під час використання лісових ресурсів, приводяться відповідно до вимог законодавства винними в цьому особами за їх рахунок до стану, придатного для використання за призначенням (ст. 68 ЛК України).

Отже, аналіз чинного законодавства свідчить, що будівлі та споруди можуть зводитись тимчасовими лісокористувачами при використанні корисних властивостей лісів тільки у разі ведення ними господарської діяльності, і такі будівлі та споруди можуть бути виключно тимчасовими.

Кореспондується дана норма закону і з норами спеціального законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, а саме з п. 6.4 «Правил використання корисних властивостей лісів», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502 (далі - Правила), якими визначено, що спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів), якими у спірних правовідносинах є, відповідно, ДП «Київське лісове господарство» та Київська обласна державна адміністрація (ст. 8 Лісового кодексу України).

При цьому вказані норми чинного законодавства беззаперечно констатують, що тимчасовому користувачу лісової ділянки дозволяється спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних саме для ведення господарської діяльності, а не для обмеження стороннього впливу на використання лісової ділянки відповідно до її цільового призначення.

Отже, законодавством встановлені певні обмеження навіть для суб'єктів господарювання в лісах при здійсненні ними господарської діяльності Наприклад, передбачено заборону здійснення забудови такої лісової ділянки; вигляді капітального будівництва, а проведення робіт з благоустрою лісової ділянки дозволяється лише у відповідності до вимог діючого законодавства якими чітко визначено види елементів благоустрою.

Підпунктом 5.5 Правил визначені заходи щодо благоустрою лісової ділянки, які повинні бути спрямовані на збереження лісового середовища в умовах рекреаційних навантажень, створення необхідного комфорту та зручностей для відпочиваючих і включають в себе: оформлення входу; облаштування оглядових майданчиків, санвузлів; виготовлення та встановлення покажчиків, художніх барельєфів та скульптур тощо, тобто заходи, необхідні для цілей використання лісової ділянки - забезпечення масового відпочинку та оздоровлення громадян, а відповідно до п. 5.6 Правил при використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території.

Таким чином, хибна позиція суду щодо «обмежувального характеру паркану від стороннього впливу на використання лісової ділянки» суперечить самій правовій природі та меті використання спірної лісової ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей з метою задоволення суспільних потреб, а також грубо порушує права дійсного власника лісів - Українського народу - на використання своєї власності (лісу) та його корисних властивостей в порядку загального використання, і загалом позбавляє можливості вільного перебування в лісах державної та комунальної власності.

Отже, тимчасові будівлі та споруди можуть зводитись тимчасовими лісокористувачами тільки з метою ведення господарської діяльності, визначення терміну якої міститься у ст. З Господарського кодексу України.

Проте, доводи прокурора про те, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку не набув статусу суб'єкта господарювання, жодних послуг на взятій в користування лісовій ділянці для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей не надавав, у зв'язку з чим не може на спірній лісовій земельній ділянці здійснювати господарську діяльність, а отже в силу вимог чинного законодавства України і не має права на ній зводити тимчасові будівлі та споруди, ні відповідачем, ні судом не спростовано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на противагу їм.

Висновки суду щодо того, що в ході розгляду справи № 369/3941/14-ц вже встановлено обставини про недоведеність факту будівництва капітального паркану відповідачем, які, на думку суду, мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору, суперечать дійсним обставинам справи та свідчать про порушення вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України і залишення поза увагою останнім питання всебічного та об'єктивного з'ясування наведених обставин спору.

Так, предметом дослідження у справі № 369/3941/14-ц було питання проведення ОСОБА_2 як фізичною особою без дозволу постійного лісокористувача - державного лісогосподарського підприємства - будівництва на спірній лісовій ділянці капітального паркану з бетонних конструкцій, а також часткове пошкодження лісових насаджень (дерев), в порушення вимог ст.ст. 20, 74 ЛК України та Правил. Зважаючи на встановлення в ході розгляду спору факту існування погодженого постійним лісокористувачем Робочого проекту тимчасової огорожі лісової ділянки, судами зроблено висновок про відсутність порушень вимог закону при її будівництві відповідачем з вказаних прокурором підстав позову.

Натомість, предметом доказування у справі № 369/6262/16-ц є порушення ОСОБА_2 вимог ст.ст. 18, 20 ЛК України, п. 6.4 «Правил використання корисних властивостей лісів» через призму ст.ст. 3, 55 ГК України, оскільки останній не будучи суб'єктом господарювання та не здійснюючи господарської діяльності, отримавши лісову ділянку для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, звів на ній капітальний паркан з бетонних конструкцій.

Отже, встановлені обставини у справі № 369/3941/14-ц не мають вирішального значення для з'ясування фактичних обставин та правильного вирішення спору у справі № 369/6262/16-ц, оскільки, обґрунтовуючи позовні вимоги у цьому спорі прокурор вже посилається на встановлений раніше факт існування погодженого постійним лісокористувачем Робочого проекту тимчасової огорожі лісової ділянки, однак мотивує порушення невідповідністю зведеної споруди такому проекту і вимогам природоохоронного законодавства.

Зокрема, обґрунтовуючи позицію щодо некапітальності зведеної відповідачем споруди - бетонного паркану вистою 3,3 м, який встановлено на фундаменті залізобетонного блоку типу «стакан», будівництво якого здійснено на глибину 70 см, суд посилається виключно на встановлений у іншій цивільній справі № 369/3941/14-ц факт віднесення цієї ж споруди до категорії тимчасових, зроблений з урахуванням інформації, викладеної у висновку експертно будівельно-технічного дослідження КНДІСЕ від 23.08.2013 № 7734/7735/13-42, проведеного за заявою ОСОБА_2 щодо проведення експертного дослідження робочого проекту Тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, шифр: 12-06/13, розробленого ТОВ «Порталгруп», а не збудованої відповідачем споруди. При цьому висновки зазначеного експертного будівельно-технічного дослідження не містять стверджувальних тез, не надають конкретних та однозначних відповідей на постановлені питання, а містять лише припущення, що огорожа, що планується до розташування на спірній лісовій ділянці є спорудою, що може використовуватися як тимчасова.

Поряд з цим, в порушення принципів законності, рівності та змагальності сторін і вимог ст.ст. 57-59, 64, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, судом безпідставно не взято до уваги належний і допустимий доказ та взагалі не оцінено висновок експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 22.09.2016 за № 19/12-3/100, отриманий на виконання постанови про призначення судової будівельно-технічної експертизи слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000275 від 14.04.2014, засвідчену копію якого надано до матеріалів даної цивільної справи.

Згідно вказаного висновку експерта: 1) огорожа, яка встановлена на межі лісових ділянок, розташованих у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 та виділах НОМЕР_4, НОМЕР_5 кварталу НОМЕР_6 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство» в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за своїми фактичними технічними характеристиками та конструктивними рішеннями відноситься до постійних споруд; 2) запроектовані огорожі в робочому проекті Тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, шифр: 12-06/13, за своїми технічними характеристиками та конструктивними рішеннями відносяться до постійних споруд; 3) фактично встановлена огорожа не відповідає запроектованій огорожі в робочому проекті Тимчасової огорожі лісової ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, шифр: 12-06/13, розробленому ТОВ «Порталгруп».

Вказана експертиза проведена з урахуванням положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 17.08.2000 № 507, відповідних ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174, ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій», затвердженого наказами Мінрегіону від 28.10.2011 № 259, від 30.03.2012 № 139 та інших нормативно правових актів, на які прокурором зроблено посилання при подачі позову у цій справі.

Також судом першої інстанції безпідставно відхилено як доказ акт перевірки, проведеної 16.04.2014 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області з мотивів того, що у вказаному акті наявне посилання на лист ДП «Київське лісове господарство» від 16.04.2014 № 02-281 про факт встановлення огорожі на спірній лісовій земельній ділянці, і який на думку суду, має лише інформаційний характер.

Натомість судом не враховано, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області є єдиним уповноваженим органом державного контролю, що здійснює нагляд за додержанням вимог містобудівного законодавства та Державних будівельних норм, та в межах своїх повноважень останньою встановлено факт будівництва на лісовій ділянці у виділах НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 Приміського лісництва в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, наданій у довгострокове тимчасове користування для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей ОСОБА_2, капітального паркану з бетонних конструкцій та часткове пошкодження лісових насаджень (дерев).

Отже, судом жодним чином не спростовано доводів щодо нездійснення відповідачем господарської діяльності та ненадання ним послуг на взятій в користування лісовій ділянці для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей; натомість підтверджено, що єдиною метою встановлення вказаної огорожі є обмеження стороннього впливу на її використання за цільовим призначенням, що суперечить самій правовій природі та меті використання спірної лісової ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей з метою задоволення суспільних потреб, а також грубо порушує права дійсного власника лісів - Українського народу - на використання своєї власності (лісу) та його корисних властивостей в порядку загального використання, і загалом позбавляє можливості вільного перебування в лісах державної та комунальної власності; належними та допустимими доказами не спростовано доводів про капітальність зведеної споруди, зважаючи на те, що остання навіть не відповідає погодженому постійним лісокористувачем Робочому проекту тимчасової огорожі лісової ділянки.

В той же час, п. 2 ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені указаною нормою.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Так, суди мають встановити не лише наявність істотного порушення договору, але і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

З матеріалів справи та вищевикладених обставин слідує, що ОСОБА_2 вчинив дії, які свідчать про порушення ним умов договору, а саме без мети здійснення господарської діяльності як суб'єкт господарювання на спірній лісовій ділянці здійснив будівництво постійної споруди - паркану. Та таке порушення значною мірою позбавило постійного землекористувача - державне підприємство «Київське лісове господарство» отримати очікуване при укладенні договору, зокрема, досягнення рекреаційних цілей (організація місця відпочинку) тощо, а отже спірний договір підлягає розірванню в судовому порядку.

Натомість, судом безпідставно для мотивування відсутності підстав для припинення речового права відповідача зроблено посилання на ст.ст. 141, 143 ЗК України, які не регулюють спірні правовідносини, оскільки стосуються припинення речового права на землю, а предметом спору у цій справі є лісові ділянки.

Статтею 22 Лісового кодексу України встановлено підстави припинення права постійного користування лісами, зокрема, використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення. Право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених ст. 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

Згідно ч. 4 ст. 78 Лісового кодексу України право використання лісових ресурсів припиняється в разі порушення правил і норм, умов спеціальні; дозволів на використання лісових ресурсів.

Статтею 24 Лісового кодексу України визначено, що права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

3 огляду на вищевикладене, ОСОБА_2 всупереч істотним умовам Договору, вимогам ст.ст. 20, 24, 74 Лісового кодексу України та Правил, зведено паркан з бетонних конструкцій та обмежено вільний доступ громадян до спірної лісової ділянки, що є порушенням конституційних прав громадян і користування природними об'єктами.

Порушення тимчасовим лісокористувачем зазначених вимог є істотними та одночасно є підставою для розірвання оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно Договору, зокрема п. 6 щодо умов повернення лісової ділянки визначено, що лісова ділянка повертається у такому ж стані, в якому її одержала сторона 2 (ОСОБА_2.).

Зважаючи на те, що Договір був зареєстрований у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом його розірвання в судовому порядку та повернення лісової ділянки у користування постійного лісокористувача у придатному для використання стані, шляхом демонтажу встановленого паркану.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову як обґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2017 рокускасувати та прийняти постанову.

Позов керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Київське лісове господарство» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Київська обласна державна адміністрація про розірвання Договору № 16 про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року, зобов'язання повернути лісову ділянку у придатному для використання стані, демонтувавши установлений паркан - задовольнити.

Розірвати договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 07 вересня 2012 року № 16, укладений між ОСОБА_2 та державним підприємством «Київське лісове господарство».

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути державному підприємству «Київське лісове господарство» лісову ділянку площею 18,2 га, яка розташована у виділах під номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 кварталу НОМЕР_3 приміського лісництва та знаходиться в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у придатному для використання стані, демонтувавши установлений ним паркан.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Київської області судові витрати у сумі 5787 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді