АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 753/4066/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1669/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючий Немировська О.В.,
суддів Чобіток А.О., Соколова В.В.

при секретарі Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Дарницький районний військовий комісаріат, Київський міський військовий комісаріат про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року,

встановив:

у березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт перебування її на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та задовольнити її заяву, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які звились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з вказаною заяво, ОСОБА_1 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , на утриманні якого вона перебувала. Зазначала, що встановлення такого факту необхідно їй для призначення пенсії з нагоди втрати годувальника.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження заявлених нею обставин. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім`ї вважаються зокрема дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або є особами з інвалідністю.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином Російської Федерації ОСОБА_2 з 12 лютого 1971 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Нолінськ, Кіровської області, Російська Федерація.
При зверненні до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, заявником не було надано жодних доказів на підтвердження того, яку саме пенсію отримує вона та який розмір пенсії отримував за життя її чоловік. Крім того, матеріали справи не містять доказів призначення її померлому чоловіку пенсії відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» або Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були враховані покази свідків, які володіють інформацію щодо взаємовідносин заявника з померлим чоловіком, його службового становища та матеріального стану, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки для розгляду поданої заяви вирішальне значення має наявність у чоловіка заявника статусу військового пенсіонера відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Положеннями ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»визначено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Однак, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що її померлий чоловік отримував пенсію у відповідності до норм вказаного закону, тоді як вказувала, що пенсія отримувалась ним на території іншої держави.
Також не може бути підставою для скасування рішення доводи апеляційної скарги про те, що розмір отримуваної нею пенсії не має значення для встановлення факту перебування її на утриманні, оскільки відсутність даних щодо доходу заявника позбавляє суд можливості встановити співвідношення розміру доходу та допомоги, одержуваної заявником від померлого та встановити, що така допомога була для заявника постійним джерелом засобів до існування.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст..ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 20 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді