Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 644/3686/16-ц

провадження № 61-5704св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Харківська міська рада, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - обслуговуючий кооператив «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів Швецової Л. А., Карімової Л. В., Бурлака І. В. від 17 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - обслуговуючий кооператив «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин (далі - ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин), про визнання права власності на гаражний бокс.

Позовна заява мотивована тим, що її чоловік - ОСОБА_4 був членом гаражно-будівельного кооперативу «Жигулі» (далі - ГБК «Жигулі»), правонаступником якого є ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, і за ним рахувався підземний гаражний бокс НОМЕР_1, літера «Б1», сектор 5, площею 26,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. За життя право власності на гаражний бокс він не оформив, але згідно з довідкою ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин пайовий внесок вніс повністю у вересні 1975 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі і на гаражний бокс НОМЕР_1, літера «Б1», сектор 5, площею 26,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті свого чоловіка вона продовжувала користуватися гаражем, та сплачувала членські внески. За таких обставин позивач вважає, що фактично прийняла у спадщину гаражний бокс, хоча після відкриття спадщини отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не було можливості, оскільки право власності на гаражний бокс не було зареєстровано за життя спадкодавця.

Крім того, позивач вважає, що оскільки пайовий внесок за гаражний бокс було виплачено її чоловіком за спільно нажиті ними як подружжям кошти, то вказаний гаражний бокс є спільним сумісним майном подружжя, право власності на яке має кожен із них у рівних частинах.

Після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 лише вона подала заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці - його доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати за

нею право власності на Ѕ частини гаражного боксу НОМЕР_1,

літ. «Б1», сектор 5, загальною площею 26,4 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 та на Ѕ частини зазначеного гаражного боксу належної їй частки в спільному майні подружжя.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини гаражного боксу НОМЕР_1, літ. «Б1», сектор 5, загальною площею 26,4 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини гаражного боксу НОМЕР_1, літ. «Б1», сектор 5, загальною площею 26,4 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, в порядку поділу майна подружжя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки спадкодавець ОСОБА_4 повністю вніс пайовий внесок як член ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин за спільно нажиті подружжям кошти, то вказаний гараж є частиною загальної спадкової маси, що залишилась після його смерті, право власності на Ѕ частини якою має позивач як спадкоємець ОСОБА_4, а Ѕ частини - в порядку поділу майна подружжя.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, виходив із того, що, оскільки право власності на спірний гараж за життя спадкодавця ОСОБА_4 зареєстровано не було, то зазначене майно не увійшло до спадкової маси і тому підстави для визнання права власності на спірний гараж за позивачем в порядку спадкування відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судоми норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, щоспадкодавець ОСОБА_4 ще у вересні 1975 року повністю виплатив пайовий внесок як член ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, а отже, став власником зазначеного гаражного боксу, право на спадкування якого виникло після його смерті. Крім того, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час повного внесення пайового внеску, за рахунок спільно нажитих коштів, перебували в зареєстрованому шлюбі, то спірний гараж є спільною сумісною власністю останніх у рівних частинах.

У грудні 2016 року Харківська міська рада подала до суду заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін. Зазначала, що, оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку, а спадкодавець ОСОБА_4 за життя не набув право власності на спірний гараж, то таке майно не увійшло до спадкової маси. Крім того, позивачем не надано доказів про наявність чи відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, що може вплинути на їх права як спадкоємців першої черги за законом.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно грунтоваться на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що з 14 січня 1966 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 був членом ГБК «Жигулі», правонаступником якого є ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин, і за ним рахувався підземний гаражний бокс НОМЕР_1, літера «Б1», сектор 5, площею 26,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин від 21 квітня 2016 року № 14 ОСОБА_4 у вересні 1975 року у повному обсязі вніс пайовий внесок за вказаний гараж (а. с. 12).

29 лютого 1985 року ОСОБА_4 отримав ордер члена ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин до вказаного гаражного боксу (а. с. 9).

11 березня 1998 року рішенням Харківської міської ради № 178 ОК «Жигулі» по будівництву гаражів приватних автомашин надано у користування земельну ділянку площею 2,4715 га на АДРЕСА_1, на яку 08 травня 1998 року кооператив отримав державний акт на право постійного користування землею.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є його дружина - позивач ОСОБА_1, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та його доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися (а. с. 20).

Статтею 15 Закону України від 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ «Про власність» та роз'яснень, наведених у підпункті «а» пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», зазначено, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші дії угоди, що не заборонені законом.

Про це ж саме йдеться і в роз'ясненнях, наведених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику справах про спадкування», відповідно до якого, у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Оскільки ОСОБА_4 за життя повністю вніс пайовий внесок за гараж та став його власником з моменту вступу в силу Закону України «Про власність», який не зобов'язував власників нерухомого майна проводити його державну реєстрацію, то спірний гаражний бокс є частиною спадкової маси, право на спадкування якого виникло після його смерті.

Відповідно до статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За наведених обставин позивач як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 та, яка єдина подала заяву про прийняття спадщини після смерті останнього, набула право на спадкування спірного гаражного боксу.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що за відсутності реєстрації спірного гаражного боксу за спадкодавцем вказане майно не увійшло до спадкової маси.

Крім того, звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що їй належить Ѕ частина спірного гаражного боксу на праві спільної сумісної власності подружжя.

У роз'ясненнях, наведених у підпунктах «б», «в» пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» зазначено, що внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю - наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя.

За змістом статтей 22, 28 КпШС України, який був чинним на час внесення спадкодавцем пайового внеску за гараж, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Суд першої інстанції, установивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час повного внесення пайового внеску, за рахунок спільно нажитих коштів, перебували в зареєстрованому шлюбі, дійшов правильного висновку про те, що спірний гараж відповідно до статтей 22, 28 22 КпШС України є спільною сумісною власністю подружжя, частки яких є рівними.

Зазначені обставини та доводи позивача апеляційний суд залишив поза увагою, не надавши їм будь-якої оцінки.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року.

Стягнути з Харківської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 661 грн 44 коп. у рівних частинах.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило