"07" березня 2018 р.
Справа № 150/13/18
Провадження №2/150/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю секретаря Гендзьори О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моївської сільської ради, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького районного суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та ОСОБА_3, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах ОСОБА_4, було укладено письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: с. Моївка, вул. Леніна, 98, Чернівецького району Вінницької області. Сторонами договору було погоджено всі істотні умови, зокрема щодо ціни, порядку сплати коштів, передачі нерухомого майна у власність покупця. На виконання умов договору купівлі-продажу житлового будинку позивачем, як покупцем, було сплачено 10 000,00 гривень за передання у власність предмета договору та домовлено посвідчити нотаріально укладений договір. Однак, для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 жодного разу не зявився, у телефонному режимі повідомив ОСОБА_1 та законному представнику ОСОБА_3, що він перебуває на території Російської Федерації і у нього відсутні кошти та можливість приїзду до України особисто. На зв'язок з позивачем ОСОБА_4 не виходив, в подальшому позивачу стало відомо про те, що останній помер. Дані обставини стали підставою для звернення з даним позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 05.04.2010 житлового будинку за адресою с. Моївка, вул. Героїв України, 98, Чернівецького району Вінницької області, укладений між ним та представником ОСОБА_4 ОСОБА_3, а також визнати за ним право власності на житловий будинок за вказаною адресою.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задоволити.

Відповідачі по справі позовні вимоги визнали повністю, не заперечили щодо їх задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріли справи, вважає, що позов є доведеним та обґрунтованим, відтак підлягає до задоволення з огляду на наступне.

05 квітня 2010 року між позивачем, ОСОБА_1, та ОСОБА_3, який на підставі нотаріально посвідченої довіреності серії 23 АБ № 405134 від 04.07.2007 представляв інтереси ОСОБА_4, було укладено у письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Леніна, 98 с. Моївка Чернівецького району Вінницької області.

Право власності ОСОБА_4 на проданий житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Леніна, 98 с. Моївка Чернівецького району Вінницької області, підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4230734 від 23.07.2004 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 22082546 від 05.03.2009, де в графі «власник» вищевказаного будинку зазначено «ОСОБА_4Ф.», в графі «підстава виникнення права власності» зазначено «свідоцтво про право на спадщину /2310/12.09.2002/Чернівецька державна нотаріальна контора».

Відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами договору позивачем, як покупцем, та ОСОБА_3, як продавцем, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, було погоджено всі істотні умови, зокрема щодо предмета та ціни договору.

05 квітня 2010 року, на виконання умов договору купівлі-продажу житлового будинку позивачем, як покупцем, було сплачено 10000,00 гривень, що еквівалентно 2000,00 доларам США за передання у його власність предмета договору, а саме житлового будинку, що підтверджується копією розписки, а ОСОБА_3, як законним представником ОСОБА_4, було передано житловий будинок, ключі від нього, документи на зазначений житловий будинок.

Згідно рішення Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області № 53 від 26.01.2016, вулицю Леніна у с. Моївка перейменовано на вулицю ОСОБА_5 України.

Як вбачається із довідки виконкому Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 19.12.2017 за №1920, ОСОБА_1 не зареєстрований, але фактично проживає з 2007 року за адресою: с. Моївка, вул. Героїв України, 98, Чернівецького району Вінницької області, до складу його сімї входять: дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які не зареєстровані, але проживають за вказаною адресою.

У довідці, виданою виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 19.12.2017 за №1921, зазначено, що будинок за адресою с. Моївка вул. Героїв України, 98, Чернівецького районну Вінницької області, газифіковано в 2009 році ОСОБА_1, що підтверджується також копією будівельного паспорту (підземного) надземного газопроводу, газового вводу, ввідного газопроводу; копіями актів прийому газопроводу вводу від 2009 року та прийому внутрішньо-будинкового газопостачання від 2009 року; копіями квитанцій до прибуткового касового ордера та копією облікової книжки з оплати за природний газ, заведеної на ОСОБА_1

Відповідно до довідки за №36 від 14.12.2017, виданої Моївською сільською громадською організацією споживачів питної води «Теплиця», в травні 2012 року ОСОБА_1 підвів за власні кошти до житлового будинку, який знаходиться за адресою с. Моївка вул. Героїв України, 98, Чернівецького районну Вінницької області, мережу водогону, обслуговує її та здійснює оплату за послуги по водопостачанню, що підтверджується також копіями квитанцій до прибуткового касового ордера та копіями квитанцій по сплаті коштів.

При укладені договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем було домовлено, що ОСОБА_4 бере на себе обовязок посвідчити нотаріально укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу від 05.04.2010 вищевказаного житлового будинку до 04.07.2010.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Однак, в подальшому ОСОБА_4 договір нотаріально не посвідчив, обґрунтувавши це в телефонному режимі відсутністю у нього коштів та браком часу для приїзду до України особисто, відтак останній навмисно ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2010. Позивач намагався звязатися із ОСОБА_4, однак на зв'язок останній не вийшов. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії IV-АГ № 705655, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, помер 07.07.2013 на території Російської Федерації.

Окрім того, договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: с. Моївка, вул. Леніна, 98, Чернівецького району Вінницької області, не міг бути нотаріально посвідчений представником ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_3, оскільки довіреність серії 23 АБ № 405134 від 04.07.2007 видана на три роки, тобто в останнього з 03.07.2010 закінчилися повноваження на представлення інтересів ОСОБА_4

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 12.12.2017 за № 1922, після смерті 07.07.2013 ОСОБА_4 спадкоємці відсутні, звернень про прийняття спадщини на спадкове майно ОСОБА_4 немає.

У листі завідувача Чернівецької держнотконтори Вінницької області ОСОБА_9 від 20.02.2018 за №144/01-16, який надійшов на адресу суду 20.02.2018, зазначено, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50983933 від 20.02.2018.

У статті 655 ЦК України зазначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч.2 ст.220 ЦК України.

Отже, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі за № 6-1288цс17.

Таким чином, позивач, як добросовісний набувач майна, не може набути відповідних прав та обовязків власника, оскільки, договір купівлі-продажу житлового будинку за вищевикладених умов, є нікчемним. Не вбачається можливим оформити нотаріальне посвідчення договору, оскільки ОСОБА_4 ухилився від його нотаріального посвідчення та на даний час втрачена можливість посвідчення договору нотаріально, оскільки ОСОБА_4 помер, що позбавляє позивача можливості провести державну реєстрацію права власності на придбане ним нерухоме майно. Умови договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.04.2010 були повністю виконані, інших підстав для визнання договору купівлі-продажу нікчемним немає, що дає можливість визнати його дійсним з підстав, встановлених статтею 220 ЦК України. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 89, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 05.04.2010 житлового будинку №98, розташованого по вулиці Героїв України в селі Моївка Чернівецького району Вінницької області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності на будинок № 98, розташований по вулиці Героїв України в селі Моївка Чернівецького району Вінницької області з господарсько-побутовими будівлями та спорудами відповідно до технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Б.Б. Кушнір