Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/6116/17 Головуючий у 1 інстанції Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/1065/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В позові зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2007 року на її користь стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

На теперішній час донька ОСОБА_6 навчається у ТОВ «ІТ.ШАГ», навчання здійснюється на платній основі та триває у період з 26.10.2015 року по 26.04.2018 року. Вартість навчання становить 45000 грн., з яких нею вже сплачено 39120 грн., залишок 5880 грн. Вона займається освітою та вихованням дітей, бажає їм кращої долі, тому вкладає в них усі матеріальні та моральні ресурси у їх духовний та фізичний розвиток. Крім того, діти відвідують мовний центр «Поліглот», де вивчають англійську мову. Діана навчається з 18.09.2017 року по 12.02.2018 року, загальна сума навчання становить 3565 грн., з яких нею вже сплачено 1426 грн. ОСОБА_5 навчається з 13.11.2017 року по 15.03.2018 року, вартість навчання 3920 грн., з яких нею вже сплачено 784 грн.

Вважає, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання та розвиток дитини. Виходячи з принципу рівності просила суд стягнути з відповідача половину витрат на навчання дочок у ТОВ «ІТ.ШАГ» та ПП «Мовний центр «Поліглот», вважає що ці витрати є додатковими в розумінні вимог ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дітей.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що судом не прийняті до уваги витрати у вигляді оплати навчання доньок, які вона здійснює одноособово. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах.

Відповідачем у справі відзив на апеляційну скарга не надавався.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що навчання дітей у вказаних навчальних закладах направлене на їх всебічний розвиток, удосконалення навчання, допомогу в визначенні з напрямком подальшого навчання, а не на розвиток їх здібностей, про особливість яких не було зазначено позивачем, і про наявність яких відсутні будь які докази.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2007 року на її користь стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до роз'яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що ст.185 СК України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом).

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі 6-1489цс17 дійшла правового висновку, у відповідності до якого, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, до особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує не аби яких додаткових витрат на її навчання, розвиток, тощо, а додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком, зокрема, певних її здібностей, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку і визначаються судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є доньками позивача і відповідача, які проживають і знаходяться на утриманні позивача, відповідачем сплачуються аліменти на їх утримання до повноліття.

Серед витрат, зумовлених необхідністю духовного і фізичного розвитку дітей, отримання ними повноцінної освіти, з міркувань побажання донькам «кращої долі» позивач понесла витрати і має їх понести в подальшому на навчання обох дітей англійській мові в «Мовному центрі «Поліглот», а також на навчання старшої доньки в «Компїютерній академії «Шаг», половину з яких вона просить стягнути з відповідача, вважаючи їх додатковими витратами, обов'язок брати участь у яких передбачений ст. 185 СК України, остаточно визначившись, що підставою позову є саме зобов'язання батьків брати участь у додаткових витратах.

Вирішуючи питання про те, чи зумовлені додаткові витрати особливими обставинами, за наявності яких настає обов'язок батьків, передбачений ст. 185 СК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того з наступного.

Обґрунтовуючи в судовому засіданні необхідність додаткових витрат, представник позивача пояснила, що дівчата успішно навчаються, старша донька успішно закінчила дитячу школу мистецтв, для здобуття в подальшому професійної підготовки має оволодіти певними комп'ютерними програмами, зокрема дизайну.

На підтвердження досягнень успіхів в навчанні та участі в мистецькій діяльності представником позивача надано суду копії свідоцтва про позашкільну освіту про успішне закінчення в 2013 році старшою донькою ОСОБА_6 Запорізької дитячої школи мистецтв, копії грамот і дипломів, якими вона відзначалася протягом 2008-2016 років, як активна учасниця міських виставок, конкурсів у галузі образотворчого мистецтва, соціальної реклами, художнього в'язання, а також копії грамот, що відзначають активну участь молодшої доньки ОСОБА_5 у конкурсах і концертній діяльності Запорізької дитячої школи мистецтв протягом 2011-2012 років.

Судом вірно встановлено, що надані суду вказані докази та пояснення на обґрунтування наявності підстав для додаткових витрат є доказами активності і успіхів дітей в різноманітних галузях позашкільної діяльності, але не доводять наявності таких підстав для стягнення додаткових витрат, як особливі здібності, зокрема, які саме здібності дітей є особливими, а, якщо вони є, то яким саме чином мають розвиватися, в який спосіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було наведено, а судом не встановлено жодної особливої обставини, якою було б зумовлено необхідність додаткових витрат батьків на навчання дітей англійській мові у ПП «Мовний центр «Поліглот», а також у «Комп'ютерній академії «Шаг».

Саме по собі навчання дітей в названих навчальних закладах з метою здобуття, вдосконалення відповідного рівня освіти не може свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у них, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батька брати у них участь.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги носять формальний характер та не спростовують вірний висновок суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: