Ухвала

5 березня 2018 року

м. Київ

справа № 537/1950/16-ц

провадження № 61-9930 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом вселення та встановлення порядку користування будинком, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

До Верховного Суду25 січня 2018 рокуОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки постанову апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року отримано лише 29 грудня 2017 року, що підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 8 лютого 2017 року у справі № 6-3102цс16 вказано, що якщо недотримання строків на касаційне оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 18 грудня 2017 року отримано 29 грудня 2017 року і ОСОБА_1 у розумний інтервал часу звернулася з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Крім того, у порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності.

За таких обставин, відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати касаційну скаргу (у новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з даним позовом).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що заявник оскаржує основний та зустрічний позов, який об'єднує по дві вимоги немайнового характеру, за подання касаційної скарги необхідно сплатити 4 409 грн 60 коп. (551 грн 20 коп. * 200% * 2 вимоги) + (551 грн 20 коп. * 200% * 2 вимоги).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового зборувідповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1строк на касаційне оскарження рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 жовтня 2017 року та постанови апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 2 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь