РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14050/17

пр. № 2/759/2231/18

22 січня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Немировській А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем 06 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1366.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 06 вересня 2014 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1366, від даного шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач вказує, що, спільне життя з відповідачем не склалося, з часом стало зрозумілим, що кожен має різі погляди на життя, на даний час шлюбні відносини фактично припиненні, хоча і проживають разом, спільного господарства не ведуть, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечитиме, як інтересам кожного, так і інтересам спільної дитини, зазначав, що спору щодо поділу спільного майна немає, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказував, що рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, вказувала, що останні шість місяців вона з чоловіком, не підтримують сімейних відносини, не ведуть спільного господарства, на даний час проживають окремо, вказуючи на те, що спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею, крім того виявила бажання залишити прізвище «ОСОБА_2».

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2014 року, про що є актовий запис № 1366 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб).

Як вбачається з свідоцтва про народження, сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження).

Також, судом сторонам надавався строк на примирення, однак примирення в родині позивача та відповідача не досягнуто, сторони наполягають на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання.

Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06 вересня 2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що є актовий запис № 1366 - РОЗІРВАТИ.

Прізвище відповідача ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В.П'ятничук