АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/302/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю секретаря: Попової М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_5

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»

особа, що подала апеляційну скаргу: ПАТ «Черкасиобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є., у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, :

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 зазначав, що 22 лютого 2013 року він був прийнятий на посаду старшого інспектора енергозбуту енергоінспекції в Черкаській міський район електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго».

07 квітня 2016 року його було попереджено про звільнення з займаної посади у звязку з скороченням штату працівників через два місяці з моменту вручення повідомлення та запропоновано переведення на одну із вакантних посад станом на 07 квітня 2016 року.

З числа запропонованих вакансій він погодився з переведенням на посаду «провідний інженер відділу з питань надзвичайних ситуацій», що підтвердив своїм підписом від 29 червня 2016 року. Однак 27 липня 2016 року отримав відповідь, що не відповідає вимогам кваліфікації даної вакансії.

27.07.2016 року з числа запропонованих вакансій він відмовився від переведення на іншу роботу.

Станом на 04.08.2016 року позивач із числа запропонованих вакансій погодився з переведенням на посаду «юрисконсульт у відділ корпоративних відносин». Однак, наказом від 29.08.2016 року був звільнений у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП.

Позивач зазначав, що наказ про його звільнення виданий 29.06.2016 року № 66-п є незаконним, оскільки в період з 26.08.2016 р. по 30.08.2016 р. він знаходився на лікарняному, а ст.. 40 КЗпП України встановлено заборону звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності та відпустки.

Питання про надання згоди або відмови в наданні згоди на його звільнення профспілковий орган розглянув у його відсутність. Повідомлення про день та час розгляду зазначеного питання він не отримував, заяву про розгляд цього питання у його відсутність не подавав.

Також позивач вважає, що відповідно до п. 4 ст. 42 КЗпП України було порушено його переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівника, так як він є студентом і навчається в вищому навчальному закладі. Просив визнати незаконним наказ про його звільнення, поновити його на посаді старшого інспектора енергозбуту енергоінспекції, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

11 грудня 2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив визнати незаконним наказ №66-п від 29.08.2016 року про його звільнення, поновити його на посаді старшого інспектора енергозбуту енергоінспекції ПАТ «Черкасиобленерго», Черкаського міського району електричних мереж, стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 33 008,69 грн., стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 7 540 грн.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №66-п по ПАТ «Черкасиобленерго», Черкаського міського району електричних мереж від 29.08.2016 року «Про звільнення ОСОБА_5 у звязку із скороченням штату працівників» відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді старшого інспектора енергозбуту енергоінспекції ПАТ «Черкасиобленерго», Черкаського міського району електричних мереж з 01 вересня 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01 вересня 2016 року по 11 грудня 2017 року включно у розмірі 41 116,18 грн., із відрахуванням із вказаної суми податків та обовязкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 7 540 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_5 на роботі, а також у частині стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць з 01 вересня 2016 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 2 809 грн. 18 коп., із відрахуванням із вказаної суми податків та обовязкових платежів, допустити до негайного виконання.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» судовий збір в дохід держави у розмірі 1280 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що при звільненні ОСОБА_5 ПАТ «Черкасиобленерго» належним чином не виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а саме останньому не було запропоновано вакантну професію за спеціальністю та кваліфікацією. У випадку відсутності відповідних вакансій, на думку суду, відповідач повинен був повідомити про відсутність вакантних посад, які б відповідали професії, спеціальності та кваліфікації робітника який попереджений про скорочення та інформативно надати переліку вакансій за іншими професіями.

14 грудня 2017 року ПАТ «Черкасиобленерго» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкасиобленерго» просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5Г в задоволенні його позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при попередженні про можливе звільнення ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.. 49-2 КЗпП України було запропоновано працевлаштування на іншу роботу на підприємстві на всі вакантні посади. Позивачем було обрано посаду «провідний інженер», однак листом від 27.07.2016 року його було повідомлено про те, що він не відповідає вимогам кваліфікації даної вакансії.

04 серпня 2016 року ОСОБА_5 втретє було запропоновано переведення на одну з вакантних посад станом на 04 серпня 2016 року. З числа запропонованих посад позивач обрав посаду «Юрисконсульт» відділу корпоративних відносин апарату управління ПАТ «Черкасиобленерго» . 29 серпня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про те, що він не відповідає вимогам кваліфікації даної вакансії.

ПАТ «Черкасиобленерго» вважає, що звільнення ОСОБА_5 було проведено з дотриманням положень ст..ст. 40, 49-2 КЗпП України, а саме позивача було повідомлено про вивільнення за два місяці, запрошено на засідання профспілкового органу щодо розгляду питання про надання згоди на звільнення у зв»язку з вивільненням, повідомлено про всі вакантні посади на підприємстві, проте посади які були обрані позивачем не відповідали професії та спеціальності ОСОБА_5

Вважає, що рішення суду є таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми закону щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не було зазначено які саме моральні збитки та витрати поніс позивач через його звільнення.

Заслухавши осіб, які зявились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що з 22 лютого 2013 року ОСОБА_5 працював на посаді старшого інспектору енергозбуту енергоінспекції в Черкаській міський РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» (т. 1 а.с.25-26).

Відповідно до наказу від 05 квітня 2016 року № 233 «Про зміни в організації праці відокремленого структурного підрозділу «Черкаській міський район електричних мереж» (т. 1 а.с. 48) 07 квітня 2016 року ОСОБА_5 попереджено про наступне вивільнення із займаної посади через 2 місяці на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При попередженні про наступне звільнення з займаної посади позивачу було запропоновано переведення на одну з вакантних посад ПАТ «Черкасиобленерго» станом на 29.06.2016 року (а.с. 9-10).

З числа запропонованих посад ОСОБА_5 погодився на переведення на посаду «провідний інженер відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту, таємної та мобілізаційної роботи», що підтверджене його підписом (т. 1 а.с. 8).

27 липня 2016 року ОСОБА_5 отримав відповідь ПАТ «Черкасиобленерго» вих.№6335, що не відповідає вимогам кваліфікації даної вакансії, оскільки відповідно до Класифікатора професій ДК 003-2010 «Провідний інженер» належить до категорії «Професіонали». Згідно кваліфікаційних вимог, провідний інженер повинен мати повну вищу освіту відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст) та стаж роботи за професією інженера I категорії не менше 2 років (т. 1 а.с.11).

27 липня 2016 року ОСОБА_5 вдруге було запропоновано переведення на іншу роботу з числа вакантних посад станом на 27 липня 2016 року ( а.с.12 оборот 14).

Від переведення на іншу посаду із запропонованих вакантних посад станом на 27.07.2016 року позивач відмовився (т. 1 а.с. 12-14).

04 серпня 2016 року з числа запропонованих вакансій ПАТ «Черкасиобленерго» станом на 04 серпня 2016 року позивач погодився на переведення на посаду «юрисконсульт у відділ корпоративних відносин», що підтверджується підписом від 22.08.2016 року(т. 1 а.с. 15-17).

29 серпня 2016 року ПАТ «Черкасиобленерго» було повідомлено ОСОБА_5 про те, що він не відповідає вимогам кваліфікації даної вакансії, оскільки відповідно до Класифікатора професій ДК 003-2010 «Юрисконсульт» належить до категорії «Професіонали». Згідно кваліфікаційних вимог, юрист повинен мати повну вищу освіту відповідного напряму підготовки (спеціаліст) без вимоги стажу роботи (т. 1 а.с.54).

Наказом № 66-п від 29.08.2016 року ОСОБА_5 був звільнений у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП.

Виходячи з положень ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Враховуючи що ОСОБА_5 неодноразово пропонувались переведення на вакантні на підприємстві посади, колегія суддів вважає, що роботодавцем при звільненні останнього належним чином були виконані вимоги ст.. ст.. 40, 49-2 КЗпП , щодо його працевлаштування .

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про те, що ПАТ «Черкасиобленерго» не виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, так як не запропонував вакантну посаду за спеціальністю та кваліфікацією, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово пропонувались для переведення всі наявні вакантні посади в ПАТ «Черкасиобленерго» станом на 29 червня 2016 року, 27 липня 2016 року та станом на 04 серпня 2016 року.

Наявність інших посад, які були вакантними на підприємстві з часу попередження ОСОБА_5 про наступне звільнення та по час звільнення та які не були запропоновані останньому для переведення, в ході розгляду справи судом першої інстанції, в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено не було, сам позивач про наявність таких посад також не вказував.

Що стосується відмови ОСОБА_5 у переведенні його на посади «провідного інженера відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту, таємної та мобілізаційної роботи» та «юрисконсульта у відділ корпоративних відносин» для зайняття яких у нього недостатньо кваліфікації, то питання надання працівникові роботи вищої кваліфікації , ніж та що він виконував, то це питання підлягає вирішенню роботодавцем відповідно до загальних положень про комплектування кадрів і просування по службі та не може бути розцінено як порушення ст.. 49-2 КЗпП України при звільненні працівника.

В зв»язку з відсутністю у новому штатному розписі посади старшого інспектора з енергозбуту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ч. 2 ст. 42 КЗпП України та наявність у позивача переважного права на залишення на роботі. Посилаючись в позовній заяві на порушення адміністрацією відповідача положень ст.. 42 КЗпП України, позивач не вказав перед ким саме із працівників, які займають аналогічні посади він має переважне право на залишення на роботі. Що стосується посилання відповідача на незаконність звільнення в зв»язку з тим, що наказ про звільнення був виданий в період його перебування на лікарняному, то дана обставина була усунута відповідачем шляхом зміни дати звільнення і наказ №59-п/тз позивачем не оскаржувався.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо порушення роботодавцем при звільненні ОСОБА_5 вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України не відповідає обставинам справи, оскільки останньому були запропоновані всі наявні вакантні посади, обрані ним посади він не міг виконувати по причині відсутності необхідної освіти, кваліфікації, досвіду та інших, а від переведення на інші вільні посади останній відмовився. А тому рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічно го акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційного інстанції протягом тридцяти днів.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текс постанови виготовлений 02 березня 2018 року.