Справа №303/6932/17
ряд. стат. звіту - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 06.10.2012 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був зареєстрований у ВДРАЦС по місту Мукачеву Мукачівського МРУЮ Закарпатської області, актовий запис за №496, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_2. Від даного шлюбу у сторін 03.09.2014 року народився син ОСОБА_4. Шлюб бажає розірвати, оскільки у них різні погляди на життя, постійно виникають сварки, а тому шлюб існує тільки формально. Крім цього, просить стягнути із відповідач на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, одночасно зменшила розмір аліментів і просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 500 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився подавши до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнає частково, а саме визнає позов в частині розірвання шлюбу та сплаті аліментів у розмірі 850 гривень. Крім цього, просить суд розглянути справу без його участі.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов із зменшеними позовними вимогами підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №096300 від 06.10.2012 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був зареєстрований у ВДРАЦС по місту Мукачеву Мукачівського МРУЮ Закарпатської області, актовий запис за №496, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ФМ №302231 від 09.09.2014 року у сторін 03.09.2014 року народився син ОСОБА_4 (а.с. 8).

В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, постійно виникають сварки, а тому шлюб існує тільки формально.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цимджерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, а також норми Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», а саме прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1 500 гривень є завеликий, а тому його слід зменшити до 850 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 19, 76-83, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов із зменшеними позовними вимогами задоволити частково. Шлюб між подружжям ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого 06.10.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис за №496 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача «Плеша» залишити без змін.

Дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 на вихованні залишити матері ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 06.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень на наступні реквізити: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби українив у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір