Постанова

Іменем України

19 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 642/9163/15-ц

провадження № 61-8061 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1»,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова у складі судді Гримайло А. М.

від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі суддів: Малінської С. М., Бровченка І. О., Яцини В. Б. від 22 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» (далі - ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1»), третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» (далі - ПрАТ «СК «Статус»), про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 19 січня 2015 року ОСОБА_5, керуючи трактором, при зустрічному роз'їзді не дотримав безпечний інтервал та допустив зіткнення із належним їй автомобілем «Мітсубісі», внаслідок чого її автомобілю були спричинені механічні пошкодження, вартість матеріального збитку складає 17 187 грн 82 коп. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова за фактом дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Оскільки ОСОБА_5 на момент ДТП перебував в трудових відносинах ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1», позивач просила суд стягнути з останнього 17 187 грн 82 коп. на відшкодування майнової шкоди та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» на користь ОСОБА_4 17 187 грн 82 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_5, який є винним у ДТП, на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» та виконував свої службові обов'язки, тому сума на відшкодування шкоди підлягає стягненню з його роботодавця.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року, ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено розміру завданої майнової шкоди. Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідачів застрахована у ПрАТ «СК «Статус», а тому саме страхова компанія повинна відшкодувати завдану шкоду. При стягнення витрат на правову допомогу, суди не перевірили з чого складається розмір таких витрат.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

9 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 січня 2015 року ОСОБА_5, керуючи трактором, державний номер НОМЕР_2, при зустрічному роз'їзді не дотримав безпечний інтервал та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілю ОСОБА_4 були спричинені механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 6 лютого 2015 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 13 серпня 2015 року розмір завданої позивачу майнової шкоди становить

17 187 грн 82 коп.

На момент ДТП ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» (а. с. 7).

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що ДТП, унаслідок якої позивачу завдано майнової шкоди, сталася з вини ОСОБА_5, який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1», дійшли обґрунтованого висновку про стягнення суми на відшкодування шкоди з його роботодавця.

При визначенні розміру майнової шкоди суди правильно дослідили та оцінили надані сторонами докази, зокрема висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 13 серпня 2015 року. Зазначені докази ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» не спростовані, інший розмір шкоди ним не доведено, що є його процесуальним обов'язком, а тому доводи касаційної скарги про недоведеність розміру шкоди є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» застрахована у ПрАТ «СК «Статус», а тому майнова шкода підлягає стягненню із страховика безпідставні, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі

№ 6-2808цс15

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій, правильно застосували положення статей 84, 88 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», чинного на час розгляду справи. Витрати за послуги, надані адвокатом згідно з договором про надання правової допомоги від 28 квітня 2015 року, підтверджуються відповідною квитанцією, тому підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський центральний ринок торгівельний майданчик 1» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта