Справа № 369/7793/17 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/732/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 14.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача.

В червні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0.2 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Ходосівка та на частину земельної ділянки під номером НОМЕР_4) площею 1.00 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташовану на території Миколаївської міської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, НОМЕР_4.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0.2 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Ходосівка.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як незаконну, немотивовану, необґрунтовану та таку, що постановлена з порушенням вимог процесуального права.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не встановив співмірність заявлених позивачем вимог та виду забезпечення позову, як це передбачено ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 151 ЦПК України невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України (в редакції статті, яка діяла на час постановлення судом ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 152 ЦПК України (в редакції статті, яка діяла на час постановлення судом ухвали) позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами по справі виник спір з приводу нерухомого майна, а саме:

- земельної ділянки площею 0.2 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Ходосівка;

- земельної ділянки площею 0, 0610 га, кадастровий номер НОМЕР_3;

- земельної ділянки під номером НОМЕР_4) площею 1.00 га, кадастровий номер НОМЕР_2 яка розташована на території Миколаївської міської ради, Білгород-Дністровського району Одеської області, НОМЕР_4.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 95870403 від 30.08.2017 року та № 95839051, відповідач є власником лише однієї спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1

За таких обставин, можна зробити висновок про наявність загрози відчуження спірної земельної ділянки, оскільки вона є предметом спору у даній справі і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки, дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення у разі його потенційного задоволення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку частково задовольнивши заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду та порушення судом норм процесуального права, є необґрунтованими, висновків суду про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: