АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретаріПотапьонок К.В.,
за участю представника позивача Беркут А.О.,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_7, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду, з урахуванням подальшого збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором в розмірі 623 448, 74 долари США, пеню в розмірі 17 497 278, 15 гривень, судовий збір в розмірі 2 823 гривні. /т.2 а.с.185/

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором в розмірі 623 448, 74 доларів США, а також 2 823 грн. - судового збору. /т.3 а.с.68-72/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши суму основного зобов'язання та процентів в розмірі - 358 013, 14 доларів США, а також задовольнити частину нарахованої пені в розмірі - 2 580 740, 31 грн.

№ справи 752/21612/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/787/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що позичальник та поручителі неодноразово звертались до позивача з заявами про погашення заборгованості за рахунок майна, яке передано в іпотеку, про що, в матеріалах справи містяться відповідні докази. Вказувала на те, що позивач навмисно затягував прийняття рішення з приводу продажу предметів іпотеки та спрямування коштів на погашення заборгованості, що призвело до штучного збільшення заборгованості. Зазначала про те, розмір нарахованої та стягнутої пені значно перевищує розмір заподіяних збитків, з урахуванням чого, розмір стягнутої пені повинен бути зменшений до суми за один календарний рік, а саме: 226 410,48 дол. США х 0,1% х 365 днів = 97 239, 65 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 580 740, 31 грн. що відповідало б засадам Цивільного законодавства, та законодавства про захист прав споживачів. Крім того, посилалась на те, що загальна сума заборгованості по кредитному договору складає 358 013, 41 дол. США із розрахунку 266 410, 48 дол. США /заборгованість по кредиту з урахуванням суми погашення/ + 91 602, 93 дол. США.

Представником ПАТ «Укргазбанк» подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги та законність постановленого судом першої інстанції рішення. Вказувала на те, що при розрахунку заборгованості була врахована вартість реалізованого майна - предметів іпотеки, якої виявилось недостатньо для погашення заборгованості, а збільшення розміру заборгованості відбулось виключно у зв'язку з діями боржника щодо неналежного виконання рішення суду про стягнення боргу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 20.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 250 000 доларів США на строк з 20.11.2006 року по 19.11.2007 року у виді невідновлювальної відкличної кредитної лінії на поточні потреби зі сплатою процентів за користування кредитом 15% річних. / т.1 а.с. 7-11/

20.11.2007 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору від 20.11.2006 року, відповідно до умов якого позивач - банк надав відповідачу - позичальнику 250 000 доларів США на строк з 20.11.2006 року по 18.11.2011 року, у вигляді не відновлювальної відкличної кредитної лінії на поточні потреби зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. /т. 1 а.с. 12-16/

06.12.2007 року між сторонами було укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору від 20.11.2006 року, відповідно до якого позичальник зобов'язався здійснювати повернення суми окремих траншів на рахунок банку не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з січня 2010 року у розмірі 14 383 доларів США. /т. 1 а.с.18-19/

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 08.02.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 309 580, 48 долари США - заборгованість по кредиту прострочена, 313 868, 26 долари США - заборгованість по процентам прострочена та 17 479 278, 15 гривень пені, з яких пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить 9 171 927, 31 гривень, 8 307 350, 84 гривні пеня за несвоєчасну сплату процентів. /т. 2 а.с. 186-191/

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. ст. 1049, 1054 ЦК України про те, що відповідач повинен повернути отриманий кредит та сплатити відповідні відсотки за користування кредитними коштами в доларах США; ч. 2 ст.1050 ЦК України про те, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу; ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення та п. 5.8 Кредитного договору, про те, що сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором встановлюється в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну оплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Встановивши, що на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту у повному обсязі, з урахуванням станом на 12.10.2017 року офіційного курсу гривні до долара США, що становив 1 долар США = 26.53 гривні, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 16540095,10 гривень.

В частині розміру пені, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона становить 17479278,15 гривень, а її розмір не є таким, що значно перевищує розмір заборгованості встановлений судом, а тому відсутні правові підстави для застосування правил ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позичальник та поручителі неодноразово звертались до позивача з заявами про погашення заборгованості за рахунок майна, яке передано в іпотеку, про що, в матеріалах справи містяться відповідні докази, колегією суддів не приймаються до уваги, з тих підстав, що прийняття іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є правом, а не обов'язком банку. Крім того, у відношенні предмету іпотеки існували судові спори, після закінчення яких, земельні ділянки були реалізовані, кошти направлені на погашення заборгованості та враховані в останньому розрахунку заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, про те, що розмір нарахованої та стягнутої пені значно перевищує розмір заподіяних збитків, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки даному доводу вже була надана оцінка судом першої інстанції, яка полягала у відсутності підстав для застосування правил ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки розмір заборгованості становить 623 448, 74 долари США, розмір пені - 17 479 278,15 гривень, що не є значним перевищенням. Доводи щодо наявності інших обставин, які мають істотне значення для такого зменшення,в апеляційній скарзі відсутні.

Інші доводи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: