Справа № 215/4501/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Махоня Н.Ю.

позивач - ОСОБА_1С

представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №7 Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадщину за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що 11.08.2009 року померла його мати, ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок №15 по вул.Онезька у м.Кривому Розі. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, яка приходиться онукою померлій ОСОБА_4, звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та ними було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом в рівних частках на будинок №15 по вул.Онезька в м.Кривому Розі. Не погоджуючись з отриманням відповідачем свідоцтва про право на спадщину, позивач вказує, що він самостійно здійснював догляд за матірю, яка потребувала сторонньої допомоги, в силу похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), тяжких хвороб, що підтверджується довідкою про одержання ним компенсації на надання соціальних послуг; виникала потреба додаткових витрат на протязі пяти років по утриманню та догляду, по похованню ОСОБА_4, а також витрати по утриманню спадкового майна, які в загальній сумі склали 57632грн.. Відповідач хоча і проживала разом з ним але відмовилась від догляду, як за ним, у звязку з його хворобою, так і за померлою ОСОБА_4, а перед смертю останньої взагалі переїхала жити в іншу місцевість. Також вказує, що померла ОСОБА_4 самостійно не могла підписувати заповіт, тому як втратила зір та була обмежена в русі, про що зазначено в тексті заповіту в присутності двох свідків та підписаного свідком. Тому просить суд, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, усунути відповідача від права на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, у звязку з її відмовою по догляду та похованню спадкодавця, відмовою в підтримці спадкового будинку.

В судовому засіданні позивач наполягав на заявлених позовних вимогах та підтвердив викладені в позові обставини, якими обґрунтує позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3, прибувши в судове засіданні один раз 06.11.2017 року, надала до суду письмові заперечення з додатками на підтвердження заперечень. Позовні вимоги не визнає, в обґрунтуванні вказує, що порушено правило підсудності, тому як предметом спору є усунення від права на спадкування, тому позов повинен предявлятися в суд за місцем її реєстрації, відповідно до п.1 ст.109 ЦПК України. Крім того, щодо наявності фізичних вад у спадкодавця при посвідченні заповіту, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримано нею відповідно до закону, тому як заповіт було складено з дотримання статті 1248 ЦК України. Заповідач може призначити спадкоємцем фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відноси, а також інших учасників цивільних відносин.

Представник позивача за призначенням адвокат ОСОБА_2, вважає заперечення відповідача безпідставними, тому як заявлені позовні вимоги стосуються нерухомого майна, отриманого відповідачем в порядку спадкування. Також зазначив право позивача на обрання ефективного способу захисту порушеного права на спадщину, тобто усунення відповідача від права на спадщину.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, оголошені судом заперечення відповідача, письмові матеріали справи, встановив слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заповіту від 05.12.2008 р. (а.с.7), ОСОБА_4 заповіла спадкове майно жилий будинок №15 по вул.Онезька в м.Кривому Розі, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 Згідно свідоцтва про смерть (а.с.10), після померлої 11.08.2009 року ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спірний будинок, яку позивач та відповідач прийняли, отримавши 01.03.2013 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.5).

Позивач, надавши суду докази на підтвердження тяжкого стану здоровя померлої ОСОБА_4 та здійснення ним особистого догляду до моменту її смерті (а.с. 13, 14, 17-33), стверджує, що відповідач була зобовязана надавати допомогу спадкодавцю ОСОБА_4, тому вважає, що згідно ч.5 ст.1224 ЦК України є законі підстави усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування.

Відповідно до ч.4 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві.

Але суд з такими твердженнями позивача не погоджується, тому як відповідач ОСОБА_3 самостійно утримувала і виховувала трьох малолітніх дітей, 24.07.2003, 04.03.2007, 08.05.2009 років народження, єдиний дохід складав у розмірі 130 гривень соціальної допомоги на кожну дитину, що слугувало причиною її переїзду в сільську місцевість на постійне місце проживання 04.07.2009 року, одразу після народження дитини (а.с.12, 75), тоді як у позивача дохід складав 750 гривень пенсійного забезпечення на одну особу, тому суд не вбачає ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Крім цього, відповідно до статей 1233, 1235 ЦК України, заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Аналіз зазначених норм цього Закону вказує про особисте волевиявлення спадкодавця на призначення будь-якої особи та інших учасників цивільних процесів спадкоємцями без покладення на спадкоємців обовязку та умов виникнення права на спадкування, або позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом.

Таким чином, посилання позивача на ч.5 ст.1224 ЦК України, щодо усунення від права на спадкування за законом, як на правову підставу усунення відповідача від права на спадщину судом відхиляються, тому як зазначена норма може бути застосовано виключно до спадкоємців за законом, а не за заповітом.

Також слід відзначити, що заповіт складено у відповідності до статей 1247, 1248, 1253 ЦК України, відповідає вимогам по формі складення, посвідчений нотаріусом, посвідчений двома свідками та оголошений заповідачу, що спростовує твердження заповідача щодо його недійсності у звязку з фізичними вадами спадкодавця ОСОБА_4 на момент складення заповіту.

Відповідно до ст.5 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, … у спосіб, визначений законом або договором.

У книзі 6 ЦК України, спадкового права, визначені способи захисту, щодо обовязку спадкоємців відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування, недійсність заповіту, недійсність свідоцтва про право на спадщину, але позивачем обрано спосіб захисту, саме усунення від права на спадщину відповідача, який позивач просить суд визначити у рішенні, але який не відповідає вимогам ЦК України, тому як відповідач по справі є співвласником спадкового майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку відповідача ОСОБА_3 оспорюваного позивачем ОСОБА_1 права на спадкове майно, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. ст. 1224, 1223, 1233, 1235 , 1247, 1248, 1253, 1301 ЦК України, та керуючись ст. ст.5, 206 ч.4, 211 ч.3, 247 ч.2, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2018 року.

Суддя: