Справа № 219/667/18
Провадження № 2/219/889/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретарі Припростій-Черняк О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.09.1995 року, шлюб зареєстровано Миронівською селищною радою міста Дебальцеве Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 52.

З початку січня 2013 року з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає, що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин є несхожість характерів, що привело до повного розриву відносин. Сторони не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Чепенко», стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 705,00 грн.

Позивачка в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Крім того, до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб (а. с. 22).

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив шлюб розірвати (а. с. 21).

Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Миронівською селищною радою міста Дебальцеве Донецької області, серії І-НО № 311300, актовий запис № 52 (а. с. 10).

Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін.

Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.

Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).

Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред»явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.

При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Подружжя шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.

Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вона немає наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючидо уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 200, 263-265 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 16.09.1995 року Миронівською селищною радою міста Дебальцеве Донецької області, актовий запис № 52.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Чепенко".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені останньою у зв»язку із розглядом справи, в розмірі 705,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Медінцева