Справа № 127/3560/18
Провадження № 2-о/127/101/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участі секретаря - Гончарука І.А.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа перша Вінницька Державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 27.02.1997 року заявник, разом із своїми батьками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приватизували квартиру АДРЕСА_1, з частками по 1/3 кожному.

14.05.2013 року, заявник зареєструвала шлюб із ОСОБА_5, в звязку із чим змінила своє прізвище ОСОБА_4 на Павленко.

15.12.2008 року помер батько заявника ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1997 року. Станом на день смерті ОСОБА_4, його донька ОСОБА_1, постійно проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_2, без реєстрації, відтак вважала, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька.

01.11.2015 року, померла мати заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3, після смерті якої, заявник прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.11.2017 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва, виданого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, спадщина на яку видано свідоцтво, складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_3. Рішенням №71 Вінницької міської ради 2 сесії 7 скликання від 25.12.2015 року вулицю Фрунзе в м. Вінниці, було перейменовано на вул. Академіка Янгеля.

Заявник зазначає, що вона звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4, оскільки вважала, що вона є особою, яка прийняла спадщину, однак 22.11.2017 року, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану тим, що в паспорті ОСОБА_1 є штамп про реєстрацію її місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 03.09.2008 року по теперішній час, відтак місце проживання спадкодавця та спадкоємця зареєстровані за різними адресами.

Викладене стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги та просили її задоволити. Заявник ОСОБА_1, зазначила, що проживала із спадкодавцем з самого свого народження і до дня його смерті.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив. Заяв та заперечень не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії ІІІ-ТП № 337479 від 21.11.1989 року, ОСОБА_7, народилась 15.11.1989 року в м. Житомир, її батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.4).

Копією свідоцтва на право власності на житло від 27.02.1997 року підтверджується, що 27.02.1997 року ОСОБА_7, разом із своїми батьками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, приватизували квартиру АДРЕСА_1, з частками по 1/3 кожному (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії І-АМ № 129976 від 14.05.2013 року, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5, в звязку із чим змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_7 на Павленко (а.с.6).

Із копії свідоцтва про смерть, серії І-АМ № 124204 від 18.12.2008 року вбачається, що 15.12.2008 року помер батько заявника - ОСОБА_4В.(а.с.7).

Згідно довідки № 884 від 28.09.2017 року, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» та Акту №2280 від 25.09.2017 року, ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 не зареєстрована, однак постійно проживала без реєстрації за вказаною адресою, разом із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до дня його смерті, а саме - 15.12.2008 року (а.с.8-9).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суду повідомили, що були сусідками заявника та її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Батьки заявника на даний час покійні. Заявник ОСОБА_1, проживала в квартирі своїх батьків із самого свого народження, і до дня смерті кожного з них, вони вели спільне господарство. Станом на день смерті ОСОБА_4, заявник проживала з останнім, після його смерті вона продовжувала проживати в даній квартирі.

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2017 року серії НМТ №867172, підтверджується що спадкоємцем майна ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 01.11.2015 року є її донька ОСОБА_1 Спадщина, на яку видане свідоцтво складається із 1/3 частки квартири під № 131, розташованої в будинку №24 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці (а.с.10).

Повідомленням КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 13.10.2017 року № 6771 підтверджується, що відповідно до додатку №2/104 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.06.1987 року №200, існуючому будинку з № 32 по вул. Фрунзе в м. Вінниці присвоєно № 24. Крім того, відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25.12.2015 року № 71 вулицю Фрунзе перейменовано на вулицю Академіка Янгеля (а.с.11).

Відповідно до Постанови державного нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори № 2601/02-31 від 22.11.2017 року, спадкова справа до майна померлого 15.12.2008 року ОСОБА_4 не заводилась. Крім того, зазначеною постановою відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав на майно після смерті її батька ОСОБА_4, померлого 15.12.2008 року (а.с. 12).

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти прийняття спадщини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до підпункту 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Під вільним вибором місця проживання чи перебування розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Частиною 2 ст. 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що ОСОБА_1, необмежена у праві вибору нею місця її проживання, а реєстрація місця проживання жодним чином не зобовязує її постійно проживати саме за місцем її реєстрації, оскільки законодавством України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником.

Матеріалами справи та дослідженою в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 із батьком ОСОБА_4 (спадкодавцем) за адресою: м. Вінниця, вул. Фрунзе (Академіка Янгеля)АДРЕСА_5, на день його смерті.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву про встановлення вказаного факту слід задоволити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 29, 1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, разом із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 15 грудня 2008 року, на час відкриття спадщини, а саме на 15 грудня 2008 року.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: