Справа № 1309/9120/12 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/6238/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б..

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 вересня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову Головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов»язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія О.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 від 24.05.2016 року та зобов'язати головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія О.В. вчинити дії для виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 року за місцем виконання даного судового рішення за адресою: м. Львів, вул. Донцова, 23/4.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 24.05.16 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидієм О.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 з виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 року щодо участі батька у вихованні дитини на підставі графіку згідно з витягу з протоколу № 17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.09.2012 року, а саме: щотижнево з 18 год. 00 хв. п'ятниці до 21 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька (м. Львів, вул. Донцова, 23/4); щотижнево з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній період спільного відпочинку з батьком і зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною - донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Державний виконавець жодного разу не провів виконавчі дії за місцем проживання батька, а тому постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною і підлягає скасуванню.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія О.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 від 24.05.2016 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що рішення суду після 14.10.14 року (дата винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) не виконується, державний виконавець жодного разу не провів виконавчі дії за місцем проживання ОСОБА_2, а тому постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною і підлягає скасуванню. Крім цього вказує, що судом не було досліджено матеріали виконавчого провадження, що призвело до неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судове рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013року ОСОБА_4 зобов'язано усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною - донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши його участь у вихованні дитини на підставі графіку згідно витягу з протоколу №17 засідання комісії з питань захисту прав дитини Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.09.2012 року, а саме: щотижнево з 18.00 год. п'ятниці 21.00 год. суботи за місцем проживання батька (АДРЕСА_1); щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком та стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 107,30 грн. сплаченого судового збору /а.с.79-80, т. 1/.

Встановлено також, що згідно з заявою ОСОБА_2 від 28.08.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 05.08.2014 року Залізничним районним судом м. Львова на підставі вказаного рішення суду, 29.08.2014 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ Сидій О.В. було відкрито виконавче провадження № 44540760 /а.с.126, т. 1/.

08.09.2014р. ОСОБА_4 оголошено зміст виконавчого документу та роз'яснено положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», про що складено відповідний акт. 24.09.2014р. при проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник жодних перешкод у спілкуванні із дитиною не чинить, однак дитина відмовилась від спілкування з ОСОБА_2, про що складено відповідний акт державного виконавця за участю представника відділу у справах дітей Личаківської районної адміністрації ЛМР /а.с. 127, 128 т. 1/.

14.10.2014 року державним виконавцем на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999р.) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44540760 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом /а.с. 147-148, т. 1/.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2015 року, яка ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.06.2015 року залишена без змін, скарга ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області залишена без розгляду/а.с. 186-187, 218-220, т. 1/.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.01.2015р. роз'яснено рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 р. /а.с.117-118 т. 1/.

Ухвалами Залізничного районного суду м.Львова від 09.12.2015 року був поновлений строк пред'явлення виконавчих листів до виконання, а від 19.02.16 року виданий дублікат виконавчих листів по справі /а.с. 22-23, 38-39, т.2/.

Відповідно до виданого 06.04.2016 року дубліката виконавчого листа строк пред'явлення його до виконання з 15.03.16 року /а.с. 48, т.2/.

Постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Сидія О.В. від 24.05.2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м.Львова 06.03.2014 року (а.с.46 т.2). При цьому державним виконавцем було встановлено, що у Личаківському ВДВС Львівського МУЮ на виконанні перебувало виконавче провадження ВП 4454060 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу. По вищезазначеному виконавчому провадженню 14.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відомості про скасування даної постанови у Личаківському ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області відсутні. У відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом. Названа обставина виключає здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.8 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наслідки, які настають після закінчення виконавчого провадження, визначені ст.50 Закону «Про виконавче провадження», якою передбачено , що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Встановивши, що 14.10.2014 року державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 44540760 з виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2013 року у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом, яка на даний час не скасована, районний суд прийшов до вірного висновку, про те, що підстави для скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51209761 від 24.05.2016 року та визнання дій державного виконавця незаконними відсутні, оскільки завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 23.01.2018р.

Головуючий

Судді: