Провадження №2/263/547/2018
У Х В А Л А

22 січня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Інгаз», ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Інгаз», ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між позивачем та ДП «Інгаз» укладений договір позики від 19 листопада 2008 року, відповідно до умов яких позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 70000 доларів США зі строком повернення до 19 листопада 2009 року. Між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем укладений договір поруки. У звязку із неповерненням суми позики утворилась заборгованість за договором у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 24 жовтня 2017 року 26,54 гривень за долар США у розмірі 1857800 гривень. У звязку з чим, керуючись положеннями ст. ст. 1046-1050 ЦПК, просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму боргу у розмірі 1857800 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 січня 2018 року у справі призначено підготовче судове засідання.

17 січня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про забезпечення судових втрат відповідача, на обгрунтування якого він посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ДП «ІНГАЗ» суми боргу у розмірі 1857800 грн. на підставі сфабрикованих документів, з чого вбачається ознаки завідомо безпідставного позову та інші зловживання правом на позов, на підтвердження чого надав суду висновок судової технічної експертизи документів у справі № 263/15039/16-ц. У звязку із чим просив суд зобовязати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у звязку із розглядом справи у розмірі 209780 грн.

Також відповідачем наданий попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 185780 грн., що становить 10 % від заявленої ціни позову, а також 24000 грн. на проведення експертних досліджень, на вирішення яких буде поставлено щонайменше вісім питань, вартість дослідження за якими становить по 3000 грн.

Відповідно до довідки, виданої ДП «Інгаз» 16 січня 2018 року № 15/05, доданої до клопотання, згідно з даними реєстрів бухгалтерського обліку по розрахунку 371 «Розрахунки з різними дебіторами», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» у період з 01 листопада 2008 року по 31 грудня 2017 року не обліковується заборгованість ДП «Інгаз» перед ОСОБА_1 за договором позики від 19 листопада 2008 року. Касові книги, журнали реєстрації прибуткових та видаткових касових документів, прибуткових ордерів, виписки банків, регістри бухгалтерського обліку за рахунками 301 «Каса», 31 «Розрахункові рахунки», у яких би значилася операція щодо внесення ОСОБА_1 займу грошових коштів у розмірі 70 тис. доларів США у ДП «Інгаз» відсутні.

16 січня 2018 року директором ДП «Інгаз» ОСОБА_3 направлено поштою до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області заяву про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ст. 358 КК України, у якій зазначено, що у грудні 2017 року ОСОБА_1 предявлено підроблений документ договір позики з ДП «Інгаз», згідно з яким колишній директор ДП «Інгаз» ОСОБА_4 начебто позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 70000 доларів США та начебто виступив поручителем за цим договором.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У звязку з цим, питання щодо забезпечення судових витрат підлягає вирішенню в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 135 ЦПК України суд може зобовязати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, повязаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат). Суд може зобовязати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, повязані з відповідною процесуальною дією.

Відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобовязати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у звязку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (ч. 5 ст. 135 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підстави, за наявності яких застосовується забезпечення судових витрат передбачені ч. 4 ст. 135 КПК України.

Зміст положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України підлягає застосуванню у разі беззаперечного встановлення ознак безпідставності позову або інших ознак зловживання правом, або ж позивач не має зареєстрованого місця проживання в Україні або майна.

У своїх доводах відповідач вказує на сфабрикованість документів поданих позивачем, тому вважає, що ОСОБА_1 подав завідомо безпідставний позов та зловживає правом на позов.

У справі предметом позову визначено суму боргу за договором позики, а підставою позову неналежне виконання умов договору.

Сфабрикованість документів, а саме їх фіктивність, не може бути розцінена судом як ознака завідомо безпідставного позову або зловживанням правом на позов, оскільки обставини фіктивності документів, на підставі яких на думку відповідача подано позов, підлягають встановленню під час розгляду справи, зокрема шляхом їх доведеності перед судом та у разі їх встановлення, є самостійною підставою для відмови у позові.

Отже підстави для застосування забезпечення судових витрат відсутні.

Крім того, до складу судових витрат, про забезпечення яких порушується питання у клопотанні, відповідач відносить витрати на проведення експертизи у розмірі 24000 грн., на обгрунтування чого зазначає, що останній вбачає необхідність проведення комплексної судової експертизи, на вирішення якої необхідно поставити щонайменше вісім питань, вартість яких становить по 3000 грн. кожне.

Разом із тим, доказів на підтвердження обставин на які посилається відповідач суду не надано, а також не заявлене саме клопотання про призначення такої експертизи.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності передбачених ч. 4 ст. 135 ЦПК України підстав для застосування забезпечення судових витрат відповідача, а розмір таких витрат не обґрунтований, слід дійти висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 135, 137 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про забезпечення судових витрат відповідача, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Музика