Справа №173/1390/17
Провадження №2/173/52/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.
при секретарі Рудовій Л.В..
за участю: позивача ОСОБА_1
представників відповідача - Ткаченка О.Л.,та ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:
19 серпня 2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати до відповідача КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР».

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09. 2017 року.

20.09.2017 року в судовому засіданні булло оголошено перерву та справу призначено до розгляду на 02.11.2017 року

02.11.2017 року в розгляді справи було оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 01.12.2017 року

01.12.2017 року в розгляді справи було оголошено перерву для витребування у відповідача довідок про розмір середньої заробітної плати позивача. Справу призначено до розгляду на 17.01.2018 року

Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки.

17.01.2018 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати незаконним наказ директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР» № 79-к від 18.07.2017 року «Про винесення догани старшому інспектору з кадрів ОСОБА_1 » та скасувати його. Поновити її на посаді інспектора з кадрів комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР», стягнути з відповідача за ведення військового обліку в закладі за період з 13.01.2017 року по 21.07.2017 року та заробітну плату за ч ас затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона працювала в КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР» з 20.09.1991 року по 21.07.2017 року

Наказом в.о. директора КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР» № 79-К від 18.07.2017 року до неї застосоване дисциплінарне стягнення у виглдяі догани. Даний наказ вона вважає незаконним та таким, що винесений з особистих мотивів директора, представників трудового колективу та профспілкового комітету та таким, що підлягає скасуванню.

Так в наказі відсутня описова частина, тобто не вказується за які саме проступки вони притягнена до дисциплінарної відповідальності. Не вказано, які саме посадові обов`язки вона порушила. Та не зрозумілими є підстави, а саме два листи Верхньодніпровського ОРВК від 10 та 14 липня 2017 року.

При цьому відповідальною особою за в ведення військового обліку військовозобов`язаних вона була призначена лише 20.03.2017 року, наказом № 64. Інформацію, яку вимагав військомат потрібно було надати до 01.12.2017 року, тобто до того часу, коли вона почала виконувати дані обов`язки.

В наказі № 80-к від 21.07.2017 року, яким її було звільнено з роботи вказано, що звільняється старший інспектор з кадрів. В той час, як і ст. 40 КЗпП України вказується, що трудовий договір з працівником розривається з ініціативи власника, а не звілїнення працівника.

ЇЇ було звільнено за ч.3 ст. 40 КЗпП України, якою передбачено звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правил внутрішнього трудового розпорядку. Згідно вказано наказу незрозумілим є те, які вказаних із даних двох обов`язків вона порушила. Також в наказі вказано, що звільняється старший інспектор з кадрів, а в трудовій книжці записано, що звільнений інспектор з кадрів.

З підстав за якими вона була звільнена вбачається, що недоліки, зазначені в акті від 19.07.2017 року раніше вже мали місце і були відомими як комісії так і керівнику, а саме на станом на 08.02.2017 року, коли був складний акт, але наказу про притягнення її до відповідальності протягом місяця видано не було. Тому вража, що недоліки, які були зафіксовані в акті від 08.02.2017 року продубльовані в акті від 19.07.2017 року, і не можуть бути покладені в основу її звільнення, оскільки з моменту їх виявлення пройшли строки притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Крім того станом на 08.02.2017 року вона перебувала у відпустці і її не знайомили з актом перевірки від 08.02.2017 року. Копію даного акту вона отримала вже після звільнення.

За даних обставин вважає, що її двічі було притягнено до в відповідальності за один і той де проступок, так як в наказі не конкретизовані порушення, які були нею допущені

В день звільнення її не було також повідомлено про суми, що підлягали виплаті їй при звільненні. Та в подальшому на її запит не було надано відповідної довідки. Крім того при покладенні на неї обов`язків по веденню військового обліку їй повинна була нараховуватись та виплачуватись доплата в розмірі 50% від посадового окладу. Але цього здійснено не було, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що раніше в будинку-інтернаті веденням військового обліку займався бувший директор, а вона йому лише допомагала. Коли прийшов новий директор, він повідомив, що тепер вона буде займатись веденням військового обліку та видав відповідний наказ, проте ті недоліки, які були виявлені у ведення військового обліку виникли ще до того, як на неї були покладені відповідні обов`язки. Щодо перевірки кадрової роботи, то перша перевірка була проведена у її відсутність. Крім того, коли вона вийшла на роботу виявила, що у неї забрали кабінет, де раніше була кадрова служба. Їй визначили робоче місце у приймальні, яке не було належним чином обладнане. Не було шаф для зберігання кадрових документів. За її відсутності, вся кадрова документація була розібрана, розкидана, і вона змушена була відновлювати та приводити у належний стан, як особові картки так і інші кадрові документи. Вона зверталась до директора з проханням виділити їй та облаштувати робоче місце для ведення кадрової роботи, на що отримувала відповіді, що вона нічого не знає та працювати у закладі не буде. Проте на даній посаді вона пропрацювала багато років. Знає свою роботу і раніше до неї будь-яких претензій щодо правильності ведення кадрової роботи не було.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, подавши письмові заперечення проти позову, також пояснили, що звільнення позивачки було правомірним, здійсненне з дотриманням вимог чинного законодавства. У зв`язку з тим, що позивач відмовлялась виконувати вказівки в.о. директора 08.02.2017 року було здійснено комісійну перевірку порядку ведення особових справ працівників. Складено акт, в якому були зафіксоване чисельні виявлені порушення. Ведення військового обліку протягом багатьох років вела саме позивач, як працівник кадрової служби. У зв`язку із затвердженням Порядку організації та в ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних був виданий наказ та позивачку призначено відповідальною за в ведення даної роботи, при цьому позивач надала свою усну згоду на ведення даної роботи. Невиплата позивачці 50% окладу за ведення даної роботи відбулось у зв`язку з відсутністю планових призначень на оплату праці по веденню військового обліку по закладу та в відсутністю роз`яснень з боку законодавця, а також за згодою позивачки на виконання цієї роботи без доплати.

04.04.2017 року представниками Верхньодніпровського об`єднаного військового комісаріату було проведено планову перевірку закладу та складено акт про порушення, в якому чітко зазначені виявлені порушення, а директора притягнено до адміністративної відповідальності. В зв`язку з цим, наказом № 29-к від 06.04.2017 року, позивачку було притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

В подальшому відповідно до листів військомату було виявлено, що позивач продовжує неналежно виконувати покладені на неї обов`язки по веденню військового обліку. В зв`язку з чим її вдруге наказом № 79-к від 18.07.2017 року було притягнено до дисциплінарної відповідальності та знову була винесена догана. Крім того в зв`язку з численними усними скаргами працівників закладу на неналежне виконання позивачкою своїх обов`язків по веденню кадрової роботи 19.07.2017 року було проведено комісійну перевірку стану ведення роботи з кадрових питань і знову були виявлені чисельні порушення з неналежного виконання посадових обов`язків позивачкою, що про що складно відповідний акт. За даним фактом була написана доповідна записка заступником директора. Та постало питання про звільнення позивачки з займаної посади. Були проведені спільні збори трудового колективу та членів профспілки та було прийняте рішення по дачу згоди на звільнення позивачки. На підставі чого наказом № 80-к від 21.07.2017 року позивач була звільнена із посади. Щодо невідповідності запису в трудовій книжці позивачки відомостям, викладеним в наказі про її звільнення, а саме неоднаково зазначено посаду, з якої звільнена позивачка. То запис у трудову книжку позивач робила собі сама. Згодом позивачу було направлено листа щодо надання трудової книжки для внесення виправлень, але позивачка будь-яким чином на нього не відреагувала. Тому в задоволенні позовних вимог просять відмовити

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з поданого позову, пояснень сторін та досліджених у судовому засіданні доказів між сторонами виник спір з трудових правовідносин, а саме щодо правомірності звільнення позивача із займаної посади.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно даних трудової книжки позивачки 20.09.1991 року позивачка була прийнята на посаду секретаря КЗ «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 ДОР», 01.07.2009 року позивач була переведена на посаду інспектора з кадрів. 15.10.2015 року позивачу присвоєна кваліфікаційна категорія старший інспектор з кадрів. 21.07.2017 року позивачка була звільнена з роботи за п. 3 ч . 40 КЗпП України. В трудовій книжці зазначено, що позивач звільнена з посади інспектора з кадрів.

Також судом встановлено, що 06.04.2017 року позивач була притягнена до дисциплінарної відповідальності та позивачу була винесена догана. Підставою для видачі даного наказу став акт перевірки стану військового обліку та бронювання Верхньодніпровського ОРВК від 04.04.2017 року № 710. Наказом № 30-к від 06.04.2017 року внесені зміни до даного наказу та вказано, що позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, відповідно до п.3.4. посадової Інструкції, а саме незадовільне ведення військових справ. Даний наказ позивачкою не оскаржував ся та не оскаржується.

В подальшому 18.07.2017 року наказом № 79-к позивачка була притягнена до дисциплінарної відповідальності та їй оголошена догана. Підставою винесення даного наказу слугують два листи Верхньодніпровського ОРВК від 10.07.2017 року № 1354 та від 14.07.2017 року № 1395. В даних листах зазначено, що до Верхньодніпровського ОРВК своєчасно не були подані документи по приписці юнаків до військомату. Та зазначено про необхідність проведення ретельної роботи з відповідальною особою.

Таким чином, порушення, які зазначені у акті Верхньодніпровського ОРВК від 04.04.2017 року № 710 та зазначених листах є різними. В листах вказано щодо неналежної роботи відповідальної за даний напрямок роботи особи, тому суд вважає, що позивачка була притягнена до дисциплінарної відповідальності за різні проступки, а не за один і той же проступок. Будь-яких доказів на спростування відомостей , викладених в листах військомату позивачкою не надано. А її твердження про те, що вказані недоліки були вчинені не нею, так як вони існували до видачі наказу, про призначення її відповідальною за дану роботу, суд вважає безпідставними, так якщо вказані недоліки і були вчинені не позивачкою, то згодившись виконувати обов`язки по веденню військового обліку, позивач повинна була усунути зазначені недоліки. Співпрацювати з органами військомату, не допускаючи порушень.

В свою чергу посилання позивача на те, що раніше не вона, а бувший директор був відповідальний за ведення обліку військовозов`язаних осіб та призовників ніякими доказами не підтверджується. Крім того дана робота, як правило покладається кадрову службу, або на безпосередньо виділену особу. В свою чергу як вбачається із пояснень представників відповідача особи, яка вела у закладі роботу виключно по військовому обліку не було.

Також суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що видача наказу № 63 від 20.03.2017 року про призначання позивачки відповідальною за в військовий облік з 20.03.2017 року є наслідком набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2016 року № 921, якою затверджено порядок організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних

Так як відповідно до п. 11 вказаного Порядку - За наявності на військовому обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях менше 500 призовників і військовозобов`язаних обов`язки щодо ведення військового обліку покладаються на посадову особу кадрового підрозділу або служби управління персоналом, якій встановлюється доплата у розмірі до 50 відсотків посадового окладу, крім державних службовців.
Відповідно до наказу № 80-к від 21.07.2017 року позивача було звільнено з посади старшого інспектора за кадрів відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Підставою видачі даного наказу стали два вищезазначені накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та акт перевірки ведення роботи з кадрових питань від 19.07.2017 року.
Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладних на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
При цьому поняття систематичний включає вчинення дій чи бездіяльності два і більше раз.
Судом встановлено, що позивач двічі була притягнена до відповідальності і до неї застосовувалось стягнення у вигляді догани відповідно до наказу № 29 к від 06.04.2017 та № 79-к від 18.07.2017 року.

В акті від 19.07.2017 року проведення стану перевірки ведення роботи з кадрових питань були виявлені порушення в роботі позивача. З чого суд приходить до висновку, що у відповідача існували питання для звільнення позивачки за ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Посилання позивача, що така перевірка кадрової роботи вже проводилась в лютому місяці 2017 року у її відсутність та були зафіксовані такі ж порушення, тому її притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено за одне і теж порушення, суд вважає безпідставним. Так як в лютому місяці 2017 року позивач не була притягнена до відповідальності за виявлені порушення, тому будь-яких протиправних дій з боку відповідача судом не встановлено. Проте позивач після виявлення порушень у веденні кадрової роботи їх не усунула і станом на 19.07.2017 року порушення в здійсненні кадрової роботи позивачкою продовжували існувати. Таким чином як зазначено вище у відповідача виникло право щодо звільнення позивачки у зв`язку з виявленим и порушеннями.

Також судом встановлено, що роботодавцем дотримано процедури звільнення позивачки. А саме за виявленими порушення заступником директора булло складено доповідну записку, 20 .07.2017 року. Від позивачки отримане пояснення 20.07.2017 року, яка дала пояснення лише з приводу того, що не знайшла трудової книжки директора, за іншими порушеннями будь-яких пояснень позивакою не надано.

20.07.2017 року директором закладу (роботодавцем) було подане подання Голові профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення. Протоколом № 4 від 21.07.2017 року було надано згоду на звільнення позивача. З Даного протоколу вбачається, що на засідання профспілкового комітету була присутня позивач, яка надавала свої пояснення.

Таким чином порушень щодо порядку звільнення позивачки за ініціативою власника або уповноваженого ним органом судом не встановлено.

Безпідставними суд вважає посилання позивача про те, що наказ не містить описової частини щодо вчиненого нею проступку, та не відомо, чи за невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладних на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку її звільнено з роботи. Так як до наказу додані документи, в яких зафіксовані вчинені позивачкою порушення, за які вона притягувалась до дисциплінарної відповідальності та була звільнена. При цьому так як не встановлено, що позивач порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку, звільнення відбулось у зв`язку з систематичним невиконання обов`язків, покладених на позивачку трудовим договором.
Несуттєвими є також і посилання, позивача на те, що ст. 40 КЗпП України передбачене розірвання трудового договору, а в наказі зазначено, що позивачка звільнення з займаної посади, так як розірвання трудового договору і здійснюється шляхом звільнення з роботи, за підставами, визначеними КЗпП України.
Доводи позивачки на те, що після відпустки їй були створені такі умови, що вона не могла виконувати покладені на неї обов`язки. А саме переведння її з кабінету до іншого приміщення, ненадання обладнання для зберігання кадрових документів, ніякими доказами не підтверджено. Крім того позивач не зазначає, що з цього приводу вона подавала доповідні записки керівництву, чи зверталась до органів, що здійснюють захист прав працівників.
Той факт, що запис в трудовій книжці, зазначення посади, не відповідає відомостям, викладеним в наказі, не є підставою для поновлення на роботі, так як допущена технічна помилка. При цьому саме в наказі про звільнення, який є підставою внесення запису до трудової книжки правильно зазначено посаду позивачки, з якої вона звільнена А до трудової книжки повинні бути внесенні виправлення у відповідності із Порядком ведення трудових книжок.
Суду не надано також доказів того, що з позивачкою не було проведено розрахунку при звільнені. А ненадання довідки про нараховані суми, що підлягають виплаті при звільненні, також не є підставою, для поновлення на роботі, та доказом затримки розрахунку при звільненні.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає , що позовні вимоги про визнання незаконними наказу № 79-к від 18 липня 2017 року про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволенню не підлягають

Щодо позовних вимог про стягнення з в відповідача 50% посадового окладу за ведення позивачкою військового обліку з 13.01.2017 року по 21.07.2017 року. То позовні вимоги в даній частині на думку суду підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 11 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних передбачено, що за наявності на військовому обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях менше 500 призовників і військовозобов`язаних обов`язки щодо ведення військового обліку покладаються на посадову особу кадрового підрозділу або служби управління персоналом, якій встановлюється доплата у розмірі до 50 відсотків посадового окладу, крім державних службовців.
Таким чином видаючи наказ про покладення на позивачку обов`язків по веденню військового обліку у закладі, відповідно до зазначеного вище Порядку, в наказі потрібно було зазначити і про встановелння позивачці допалти у розмірі 50% окладу. Але встановлення позивачці даної доплати в наказі від 20.03.2017 року № 64 не передбачено.
Доводи відповідача про те, що були в відсутні фінансування даної доплати, суд вважає безпідставними, так як така доплата передбачена законодавством і повинна бути встановлена особі, на яку покладні обов`язки щодо ведення військового обліку.
При цьому суд вважає, що право на дану доплату виникло у позивачки з часу видачі наказу про покладення на позивачку зазначених обов`язків, а саме з 20.03.2017 року і до 21.07.2017 року тобто до звільнення з посади.
З наданої суду довідки вбачається, що оклад позивачки був встановлений 3200 грн., відповідно половина даного окладу складатиме 1600 грн. З 20.03.2017 року позивач виконувала дані обов`язки три повні місяці та 24 робочих днів. Відповідна сума до виплати складатиме 1600 грн Х 3 + (1600 грн., : 20 дн. х 24) = 6720 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 6720 грн., доплата за виконання обов`язків по веденню військового обов`язку відповідно до п. 11 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2016 року № 921.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного: при поданні позовної заяви позивачем сплачено 640 грн., за позовними вимогами про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. За позовними вимога про поновлення на роботі та стягнення пов`язаних зі звільненням грошових коштів, позивач звільнена від сплати судового збору.

Так позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, понесені позивачкою витрати по сплаті судового не відшкодовуються за рахунок відповідача.

Проте судом задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми не встановленої та невиплаченої доплати за виконання обов`язків по веденню військового обліку, за якими позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1700 грн.
Керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати задовольнити частково.
Стягнути з комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 - 6720 грн. , - 50% посадового окладу за ведення військового обліку в комунальному закладі «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 Дніпропетровської обласної ради» за період з 20 березня 2017 року по 21 липня 2017 року.

В задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу директора КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтернат № 2 Дніпропетровської обласної Ради» № 79-к від 18 липня 2017 року при притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.
Стягнути з комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок інтернат № 2 «Дніпропетровської обласної ради» судовий збір на користь держави в сумі 1700 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.01.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстровано 27.01.2018

Оприлюднено 29.01.2018

Дата набрання законної сили 26.02.2018