Справа №345/4295/17
Провадження № 2/345/250/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кадобнянської сільської ради Брошнів-Осадської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_3. Після їхньої смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1

Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, йому було відмовлено у зв'язку із тим, що спадкове домоволодіння відносилось до категорії «колгоспний двір». Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право власності спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Позивач подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.9). На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповів позивачу (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_3 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилось до категорії «колгоспний двір», а тому слід визначити частки кожного з членів двору (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 10 серпня 1990р. виконкомом Кропивницької сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів №17 від 14.02.1990 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 (а.с.14).

Відповідно до довідки №558/02-25 від 27.11.2017 року, виданої виконкомом Кадобнянської сільської ради Калуського району (а.с.19), згідно із записом в погосподарській книзі №2 по Кадобнянській сільській раді, станом на 01.01.2002 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, числився за померлим ОСОБА_4

Згідно з довідкою №557/02-25 від 27.11.2017 року, виданої виконкомом Кадобнянської сільської ради Калуського району (а.с.18), згідно із записом в погосподарській книзі №2 Кропивницької сільської ради с.Кадобна на 1986-199 роки, сторінка 69, станом на 30 червня 1990р., житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до категорії «колгоспний двір». В будинку проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частини будинковолодіння.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, прийняв спадщину на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проживаючи спільно зі спадкодавцем (а.с.11).

Крім того, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, також відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем (а.с.12).

За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті батьків, а саме в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, ст. 120, 529,548 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: