Головуючий суду 1 інстанції - Рукас М.С.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 408/4650/17-ц
Провадження № 22ц/782/21/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2,

заінтересована особа - Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3,

на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 03 листопада 2017 року у складі судді Рукас М.С. в смт. Біловодськ Луганської області,

за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, заінтересована особа - Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на цю квартиру належало ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Ровеньки Луганської області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. ОСОБА_4 не отримала свідоцтво про смерть сина та не прийняла спадщину після нього.

25 вересня 2017 року заявник звернулася до Станично-Луганського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції щодо видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_5, на що отримала лист про відмову у видачі зазначеного свідоцтва.

Заявник вказав, що для прийняття зазначеної спадщини необхідно отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_5, у зв'язку з чим просив суд встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Ровеньки.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 03 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, про встановлення факту смерті повернуто заявнику на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 03 листопада 2017 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права, зокрема, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ст. 210, 121, 256 - 257-1, 293, 294 ЦПК України для повернення заяви заявнику, оскільки заявник і ОСОБА_5 мали взаємні права та обов'язки, тому заявник є представником померлого ОСОБА_5

У відзиві на апеляційну скаргу Станично-Луганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції зазначив, що заперечень проти апеляційної скарги не має та просив розглянути справу без участі представника.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В частині 13 статті 7 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали заявником. В ухвалі зазначалося, що заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року), а саме: заявник вказав, що є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, проте просить встановити факт смерті сина останньої, після смерті якого ОСОБА_4 не прийняла спадщину. Заявнику необхідно вказати ступінь родинного зв'язку з померлим або довести, що це питання зачіпає його інтереси та надати на підтвердження цього відповідні документи.

Постановляючи ухвалу від 03 листопада 2017 року, суд виходив із того, що заявник є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка належала ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Ровеньки Луганської області. Після смерті останнього ОСОБА_4 не отримала свідоцтва про смерть сина та не прийняла спадщину, яка залишилась після його смерті. ОСОБА_2 не підтвердила ані родинний зв'язок з померлим, ані навела доказів, що вона входить до кола спадкоємців та визнання факту смерті може стосуватися її прав. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що заява підлягає поверненню заявнику на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року).

Проте, до такого висновку суд дійшов передчасно з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) заява повертається у випадках, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Наведене свідчить про те, що підстави повернення заяви, які зазначені у ч. 2 ст. 121 та у п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року), є різними, тобто це дві самостійні підстави повернення заяви.

Аналіз п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року) дає підстави для висновку про те, що повернення заяви позивачу або заявнику з підстави, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, має місце, якщо заява підписується представником, але довіреність до матеріалів не додається або повноваження на ведення справи оформлені неналежно, коли заяву підписано особою, посадове становище якої не зазначено.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження, зазначивши, що встановлення факту смерті ОСОБА_5 необхідно їй для прийняття спадщини після матері останнього. При цьому, додавши до заяви договір про надання правової допомоги від 21 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який оформлений належним чином (а.с. 20 об.).

Отже до заяви про встановлення факту смерті, яка подана представником ОСОБА_3 був доданий договір про надання правової допомоги, який підтверджує повноваження представника.

Проте, суд першої інстанції на зазначені вище положення та обставини належної уваги не звернув та в порушення вищезазначених вимог закону необґрунтовано повернув заяву заявнику на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 03 листопада 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2018 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді: Є.В. Коротенко

В.М. Луганська