Провадження № 2о/331/72/2018
ЄУН 331/4148/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Мироненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Правобережне обєднане управління Пенсійного Фонду України в м. Запоріжжя, про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_2, звернулась до суду із заявою в якій вказує на те, що 25 жовтня 1991 року вона зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_3.

Шлюб був зареєстрований Ленінським ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 1291.

З 1991 року вона почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_3 та з 2007 року в ії квартирі за адресою: 69095, АДРЕСА_1 але він був зареєстрований в квартирі за адресою: 69000, АДРЕСА_2.

23 грудня 2017 року її чоловік, ОСОБА_3 помер, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть та зроблено актовий запис за № 8253.

Вона проживала з чоловіком однією сім'єю з 1991 року за адресою м. Запоріжжя. АДРЕСА_3, та з 2007 року і по час його смерті за однією адресою: 69095, АДРЕСА_4.

Вона отримує невелику пенсію, тому на цей час бажає перейти на пенсію чоловіка.

Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя відмовили в цьому та запропонували звернутися до суду.

Позасудовим шляхом встановити факт проживання однією сім'єю з чоловіком неможливо, тому, що вона була зареєстрована за іншою адресою.

У зв'язку з вищевикладеним, вона змушена звернутися до суду з цією заявою.

Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт її постійного проживання однією сім'єю разом з її чоловіком ОСОБА_3 за адресою: 69095, АДРЕСА_5 з 1991 року і по день його смерті, яка настала 23 грудня 2017 року.

Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, вважає, що вона підлягає повному задоволенню, виходячи з обставин, зазначених заявницею, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293, ч.1 ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як врегульовано п.1 ч.1 ст. 315, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, за змістом ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд також при розгляді справи виходить з наступного нормативного обґрунтування.

За змістом ст. 37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, дружина, чоловік, якщо вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_1, 25 жовтня 1991 року зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_3; шлюб був, зареєстрований Ленінським РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 1291.

З 1991 року ОСОБА_1 почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_6, та з 2007 року в ії квартирі за адресою: 69095, АДРЕСА_7 але він був зареєстрований в квартирі за адресою: 69000, АДРЕСА_8.

Факт спільного проживання ОСОБА_4 однією сім'єю з ОСОБА_3 з 1991 р. в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_5, проживає: 69095, АДРЕСА_9.

Крім цього, судом вивчено відповідь від 26.12.2016 р. Департаменту з управління житлово-комунального господарства м. Запоріжжя адресоване ОСОБА_3

23 грудня 2017 року ОСОБА_3 помер, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть ОСОБА_6 І-ЖС № 409493.

Вона проживала з чоловіком однією сім'єю з 1991 року і по час його смерті за однією адресою : 69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя.149 АДРЕСА_10.

Оскільки в інший спосіб заявниця не може встановити факт проживання однією сім'єю та перебування на утриманні чоловіка, звернулась до суду із обґрунтованою заявою в порядку окремого провадження, оскільки спору про права на час розгляду заяви не встановлено, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення.

Встановлення зазначених фактів має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому її право перейти на нову пенсію, а саме, на пенсію у разі втрати годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 19, 76-80, 95, 247, 256, 293, 315, 319, 258-259, 263-265, 272-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю з 1991 року за адресою: 69095, АДРЕСА_11, який помер 23 грудня 2017 року, по день його смерті.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.В. Антоненко