РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/5892/18

Провадження№2/751/1409/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, АДРЕСА_1, НОМЕР_2 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 17.11.2001 року), ОСОБА_3 (14000, АДРЕСА_1, НОМЕР_3 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 03.10.2001 року) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 в будинку № 56 по вул. Авдієнка у м. Чернігові.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2007 року є власником квартири АДРЕСА_2. Окрім неї, в квартирі зареєстровані колишні чоловіки її доньок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає за адресою реєстрації з березня 2000 року. У даному будинку він не зявляється, його особисті речі відсутні. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає з 11 листопада 1992 року. У даному будинку він не зявляється, його особисті речі відсутні. Факт не проживання відповідачів в квартирі підтверджується актами не проживання від 09.08.2018 року. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Посилаючись на ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України просить задовольнити даний позов.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (а.с.1-3).

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2007 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/10 частин житлового будинку № 56, кв. 2 по вул. Авдієнка у м. Чернігові (а.с.4-5).

У будинку № 56, кв. 2 по вул. Авдієнка у м. Чернігові, крім позивача, зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою про склад сім»ї, виданою Управлінням адміністративних послуг ЧМР, та копією домової книги (а.с.8, 37-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_3 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові ОСОБА_1 стверджувала, що відповідачі - ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_3, які доводяться їй зятями, більше 1 року не проживають ІНФОРМАЦІЯ_3, по вул. Авдієнка в м. Чернігові, який належить позивачу.

09.08.2018 року сусідами були складені акти, затверджені головою вуличного комітету № 37, в яких зазначено, що АДРЕСА_4, по вул. Авдієнка в м. Чернігові зареєстровані: ОСОБА_2, який не проживає за вказаною адресою з 01.03.2000 року, та ОСОБА_3, який не проживає за вказаною адресою з 11.11.1992 року (а.с.6,7).

На думку суду позивачка довела той факт, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем реєстрації, отже, на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14000, АДРЕСА_1, НОМЕР_2 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 17.11.2001 року), ОСОБА_3 (14000, АДРЕСА_1, НОМЕР_3 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 03.10.2001 року) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 2 у будинку № 56 по вулиці Авдієнко у місті Чернігові.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 2 у будинку № 56 по вулиці Авдієнко у місті Чернігові.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова