Ухвала

31 січня 2018 року

м. Київ

справа № 520/6946/17-ц

провадження № 61-3788ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року у справі за заявоюОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга поданаОСОБА_1, ОСОБА_2 до суду касаційної інстанції 20 грудня 2017 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 325 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV, в редакції від 07 липня 2010 року.

Заявниками подано заяву про поновлення цього строку, посилаючись на те, що копії оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не отримувала.

Наведена підстава для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не може бути визнана поважною, так як безпосередньо заявниками до касаційної скарги додані завірені апеляційним судом Одеської області копії оскаржуваних рішень, що спростовує твердження про їх неотримання.

При цьому, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, чи доказів про підтвердження права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на пільгу при його сплаті.

Заявники просять звільнити їх від сплату судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що являються особами, які перемістилися із зони тимчасово окупованої території України.

Відповідно до правил частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Із касаційної скарги та документів, доданих до неї, вбачається, що підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що міг би підтвердити майновий стан і неможливість сплатити судові витрати, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору при подачі касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Сума судового збору за подання касаційної скарги станом на дату її подання складала 1 280 грн.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду підлягає внесенню або перерахуванню до УДКСУ Печерського району міста Києва, код ЗКПО 38004897, розрахунковий рахунок 0007, банк одержувача ГУДКУ у місті Києві, МФО 820019, ККДБ 22030102.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або докази звільнення від його сплати.

За змістом частин другої та третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також якщо вона подана особою після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу і підстави, наведені нею у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати підстави, наведені ОСОБА_1, ОСОБА_2 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року залишити без руху.

Для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для його поновлення, а також для усунення зазначених недоліків надати строк до 28 лютого 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви в зазначений строк або визнання неповажними наведених підстав для поновлення строку касаційного оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України, а у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо приведення касаційної скарги у відповідність вимогами статті 392 ЦПК України - касаційну скаргу буде повернуто заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников