Справа № 587/3180/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Сумський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження дитини,

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження дитини, мотивуючи її тим, що заявник перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, який згодом було розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишила прізвище ОСОБА_1, але свідоцтво про розірвання шлюбу не отримала. Через деякий час вона втратила паспорт і їй було видано новий паспорт, де зазначено дівоче прізвище ОСОБА_1. Згодом вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, однак паспорт змінено не було. В 2000 році було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Прізвище дружині було присвоєно ОСОБА_1. Цього ж року у подружжя народився син ОСОБА_5 З 2001 року родина почала проживати на території України. І вже тут заявниця отримала свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 і отримала паспорт на прізвище ОСОБА_1 На сьогоднішній день, виникла необхідність в отриманні та заміні документів, що встановлюють особу, однак, свідоцтво про реєстрацію шлюбу та про народження дитини не визнаються на території України, крім того у вказаних документах невірно вказане прізвище заявниці - ОСОБА_1 замість ОСОБА_1.

В судове засідання заявник не з*явилась, від представника заявника надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримав.

Представник Сумського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області в судове засідання не з*явився, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, проти заяви не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи зі слідуючого.

В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області народилась ОСОБА_1.

10 березня 1994 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та отримала прізвище ОСОБА_1.

29 серпня 1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано на підставі рішення суду, після розірвання шлюбу прізвище дружини залишилось ОСОБА_1.

Пізніше, ОСОБА_1 втратила паспорт і у зв'язку з тим, що на підставі рішення суду не було одразу видане свідоцтво про розірвання шлюбу, останній було видано паспорт за дівочим прізвищем ОСОБА_1.

21 червня 1996 року, було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу, однак, паспорт змінено не було

25 травня 2000 року, Сухумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану республіки Абхазія було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сухумі та ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбів 25.05.2017 року зроблено запис №56.

Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_4, дружині - ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сухумі республіки Абхазія у подружжя народився син - ОСОБА_5, про що Сухумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану республіки Абхазія в книзі реєстрації актів про народження 07.09.2000 року зроблено запис №330.

Починаючи з 2001 року, родина почала проживати на території України. В подальшому, у зв'язку з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, заявник отримала паспорт на прізвище ОСОБА_1.

Республіка Абхазія входить до складу Грузії і не являється самостійною державою. Правосубєктність самопроголошеної Республіки Абхазія та органів влади регіону не визнається Україною. Загальновизнаним суб*єктом міжнародного права є Грузія, складовою частиною якої є Республіка Абхазія. Республіка Абхазія вважається окупованою територією.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян (Консультативний висновок Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії»)

Європейським судом з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) констатовано, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цих справах, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de factoорганів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Відповідно до ч.1,2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення : 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин суд вважає, що необхідно встановити факт встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та факт народження дитини ОСОБА_5

Керуючись ст..ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 - 319 ЦПК України

вирішив:

Встановити факт реєстрації 25 травня 2000 року, Сухумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану республіки Абхазія, Грузія шлюбу між ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сухумі та ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області, громадянкою України, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбів 25.05.2000 року зроблено запис №56. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_4, дружині - ОСОБА_1.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини чоловічої статі ОСОБА_5, в м. Сухумі республіки Абхазія Грузія, від батька - ОСОБА_4 який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сухумі та матері ОСОБА_1 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попудня, Монастирищенського району Черкаської області, громадянки України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Степаненко