23 січня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - Бібіка О.В.
з участю секретаря Горобець Н.М.
розглянувши в судовому засіданні у заочному порядку в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
57 964 грн. 98 коп. - поточна заборгованість за кредитом;
17 608 грн. 30 коп. - заборгованість за простроченим кредитом;
3 738 грн. 72 коп. - інфляційні втрати (кредит);
452 грн. 64 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту;
22 493 грн. 00 коп. - сума простроченої заборгованості за відсотками;
4 893 грн. 50 коп. - інфляційні втрати (відсотки);
592 грн. 18 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків;
4 672 грн. 49 коп. - сума заборгованості за нарахованими відсотками;
63 568 грн. 54 коп. - пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу.
ПАТ «ВТБ Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 175984 грн. 35 коп., а також стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму судового збору у розмірі 2639 грн. 77 коп.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
14.03.2016 року в даній справі було постановлено заочне рішення, яке за заявою ОСОБА_1 ухвалою суду від 01.06.2016 року скасовано.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
57 964 грн. 98 коп. - поточна заборгованість за кредитом;
17 608 грн. 30 коп. - заборгованість за простроченим кредитом;
3 738 грн. 72 коп. - інфляційні втрати (кредит);
452 грн. 64 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту;
22 493 грн. 00 коп. - сума простроченої заборгованості за відсотками;
4 893 грн. 50 коп. - інфляційні втрати (відсотки);
592 грн. 18 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків;
4 672 грн. 49 коп. - сума заборгованості за нарахованими відсотками;
63 568 грн. 54 коп. - пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу (а.с. 5-8 т. 1).
Таким чином, 10.04.2012 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ПАТ «ВТБ Банк», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань виникла заборгованість.
З вищенаведеного вбачається, що позивачем було надано кредит відповідачу ОСОБА_1, який його отримав, користувався, а отже зобовязаний повернути та сплатити проценти, що відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України.
ПАТ «ВТБ Банк» 31.07.2014 року направляло ОСОБА_1 лист-вимогу про повернення заборгованості за кредитом (а.с. 20, 21 т. 1).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Такої заяви відповідачем ОСОБА_1 до ухвалення рішення зроблено не було.
Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Як вбачається із листа заступника директора ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_3 від 29.09.2017 року через неоплату відповідачем ОСОБА_1 відповідна експертиза не була проведена ( т.3 а.с.27).
За наведеного, суд відмовляє у визнанні обставин щодо невірного, на думку відповідача, розрахунку позивачем суми заборгованості за кредитом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з позивачем, але взятих на себе зобовязань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 175984 грн. 35 коп., яку необхідно стягнути з ОСОБА_1
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2639 грн. 77 коп.
Керуючись ст. ст. 13, 141,223, 263, 265, 272, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2639 (дві тисячі шістсот тридцять девять) грн. 77 коп.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 23.01.2018 року.

Суддя -