справа № 208/4536/17
№ провадження 2/208/650/18
10 січня 2018 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ізотова В.М., при секретареві Пентраковській М.В.розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Камянської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області про скасування арешту майна та заборони на його відчуження,
У серпні 2017 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою про скасування арешту майна та заборони його відчуження, посилаючись на те, що 27.11.2013 року заочним рішенням Дніпровського районного суду Дніпродзержинська (справа № 209/583/13-ц) було задоволено позов
ОСОБА_1 до комунального підприємства ДМР «Дорожник», Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва ДМР, про стягнення збитку. На підставі даного рішення суду було відкрито виконавче провадження 43191547 від 07.05.2014 та накладено арешт на майно департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради.
02.07.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду
заочне рішення Дніпровського районного суду було скасовано та призначено справу до нового розгляду. 27.05.2015р. справу було розглянуто та вирішено стягнути з КП «ДЕУМШ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5115.00грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.
15.06.2017р. департамент житлово-комунального господарства та будівництва (далі Департамент) звернувся до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою № 10-6/48-17 вих. про зняття арешту з майна департаменту та отримання постанови про закриття провадження.
20.07.2017 р. було отримано відповідь начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ЗП № 43191547 був накладений арешт на майно боржника - Департаменту.
В наступному вказане виконавче провадження завершено з підстав передбачених п. 9 ч.І ст 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у -попередній редакції), про що 19.08.2014 році винесена відповідна постанова, з урахуванням положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у попередній редакції), арешт накладений на майно боржника та інші заходи примусового виконання не скасовувались.
Також у листі було зазначено, що відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не вбачається позасудове врегулювання питання щодо зняття арешту з майна боржника.
Таким чином права Позивача як власника майна є порушеними, оскільки Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області безпідставно відмовляє у задоволенні заяви Позивача про скасування арешту майна. Тому просить суд, зняти арешт з вказаного нерухомого майна.
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без його участі, без застосування технічних засобів, проти винесення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не надавав.
В судове засідання представник третьої особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області не з`явився, надав суду заяву про неможливість представника прийняти участь у розгляді справи.
На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, необхідність надання особистих пояснень сторін відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
27.11.2013 року заочним рішенням Дніпровського районного суду Дніпродзержинська (справа № 209/583/13-ц) було задоволено позов ОСОБА_1 до комунального підприємства ДМР «Дорожник», Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва ДМР, про стягнення збитку.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі даного рішення суду було відкрито виконавче провадження 43191547 від 07.05.2014 та накладено арешт на майно департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради.
02.07.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду
заочне рішення Дніпровського районного суду було скасовано та призначено справу до нового розгляду. 27.05.2015р. справу було розглянуто, позов задоволено частково, вирішено стягнути з КП «ДЕУМШ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5115.00грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.
Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.05.2015р. по справі №209/583/13-ц Департамент житлово-комунального господарства та будівництва ДМР не є стороною у виконавчому провадженні.
Про наявність відкритого виконавчого провадження та арешт майна Департамент житлово-комунального господарства та будівництва ДМР обізнаний не був.
15.06.2017р. департамент житлово-комунального господарства та будівництва звернувся до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою № 10-6/48-17 вих. про зняття арешту з майна департаменту та отримання постанови про закриття провадження.
20.07.2017 р. було отримано відповідь начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ЗП № 43191547 був накладений арешт на майно боржника Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва ДМР.
З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2014р. вказане виконавче провадження завершено з підстав передбачених п. 9 ч.1 ст 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999р.), про що винесена відповідна постанова, з урахуванням положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999р), арешт накладений на майно боржника та інші заходи примусового виконання не скасовувались, а тому позивачу для зняття арешту потрібно звертатись до суду за захистом своїх справ.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа Стягувачу тільки у випадках повернення за таких підстав: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону); стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення (п.3 ч.1 ст. 47 Закону); запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру, частини першої цієї статті арешт з майна знімається (п. 11 ч.1 ст. 37 Закону).
Суд враховує, що відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було повернуто виконавчий лист № 209/583/13-ц стягувачу не з підстав передбачених п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому дійсно у відповідача на той час були відсутні законні підстави для зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду.
Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.08.2014р., відповідно до ч.3 закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності 01.01.2013р., виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а вразі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
У відповідності до норм вищезазначеного закону, виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України.
Таким чином, відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не мав можливості виконувати рішення по справі № 209/583/13-ц, виконавчий лист було повернуто стягувачу та розяснено порядок подальшого направлення виконавчого документу до відповідного органу Державної казначейської служби України.
Згідно ст.59 Закону України від «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.
Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Враховуючи те, що рішення суду в частині стягнення з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва ДМР було скасовано, виконавчий документ було повернуто стягувачеві, виконавче провадження в межах якого накладено арешт є закінченим, тому арешт, який був накладений Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу з забороною його відчуження, застосовувався з метою забезпечення виконання рішення суду, яке скасовано в частині стягнення з позивача, виконавче провадження по якому закрито, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене та керуючись ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 321, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 28, 258, 259, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1, 6, 11, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII суд, -
Позовні вимоги Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Камянської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Дніпропетровській області про скасування арешту майна та заборони на його відчуження задовольнити.
Скасувати арешт майна, який накладено на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його, виданої державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у межах ВП № 43191547, на все рухоме та нерухоме майно, що належить Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (РНОКПП 34827358).
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду ну було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочно рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області і протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ізотов В. М.