Справа № 309/3641/17
Провадження № 2/309/481/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Орос Я.В.
участю секретаря: Соймик Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом
про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 04.07.2013 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина, дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у них не склалося, вони втратили почуття любові і довіри один до одного, вже понад рік шлюбні відносини фактично припинилися, шлюб існує лише формально, спору про спільне майно не мають. Просить шлюб, укладений з відповідачем 04.07.2013 року у відділі реєстрації актів громадянського стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського РУЮ в Закарпатської області за а/з № 238 розірвати. З моменту погіршення сімейних відносин позивачка самостійно доглядає та утримує дочку. Відповідач участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, жодних коштів на її утримання не надає. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя дитині для підтримання здоров»я та нормального розвитку. Відповідач є працездатним чоловіком, вже декілька років їздить на заробітки, має хороший матеріальний стан, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає, тому він в змозі надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1500 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про дату проведення судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.
З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2013 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського РУЮ Закарпатської області .Від шлюбу у них народилася одна дитина, дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у сторін не склалося, вони втратили почуття любові і довіри один до одного, вже понад рік шлюбні відносини фактично припинилися, шлюб існує лише формально, спору про спільне майно не мають..
Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…».
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».
З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.
З моменту погіршення сімейних відносин позивачка самостійно доглядає та утримує дочку. Відповідач участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, жодних коштів на її утримання не надає. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя дитині для підтримання здоров»я та нормального розвитку. Відповідач є працездатним чоловіком, вже декілька років їздить на заробітки, має хороший матеріальний стан, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає, тому він в змозі надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».
Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Враховуючи те, що позивачка на сьогоднішній день знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а також відсутність достатніх відомостей про постійне місце роботи відповідача, про наявність у нього інших утриманців та його розмір заробітку, а також те, що відповідач не надає матеріального утримання своїй дитині, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивача - ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1500 /тисяча пятсот/ гривень щомісячно до досягнення нею повноліття.
Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень.
Майнового спору позивачем не заявлено.
Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 4, 5,12,13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.110-112, 114, 115, 181 ч. 3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканкою АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканцем АДРЕСА_2 - 04 липня 2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського РУЮ Закарпатської області за актовим записом № 238 - р о з і р в а т и.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки АДРЕСА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 /тисячу п'ятсот / гривень щомісячно, починаючи з 23.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: Орос Я.В.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду Орос Я.В.