АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/474/17 Номер провадження 22-ц/786/98/18Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Гальонкін С.А., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року (час ухвалення рішення - з 10.28 до 10.57; дата складання повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, після уточнення вимог, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,75 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Пришибської сільської Ради народних депутатів від 13.03.2001 року, а також - право власності на 1/5 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала спадкодавцю на праві приватної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Комсомольською міською радою 28.07.2003 року.

В обґрунтування позову посилалась на те, що на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним, отже відповідно до положень ст.1268 ЦК України вона фактично прийняла спадщину, а тому дії відповідача щодо незаконного прийняття спадщини порушують її право на отримання спадщини.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені доводи позовної заяви.

У поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, представник ОСОБА_3, зазначила, що, по суті, спір полягає у встановленні факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем на час його смерті, при цьому посилалася на те, що місце постійного проживання і місце тимчасового перебування є різними поняттями. Окрім того, у поясненнях стверджується про відсутність у справі належних доказів спорідненості позивачки із спадкодавцем ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється учасниками справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 81 рік померла ОСОБА_4, яка була матір'ю позивача ОСОБА_2 (а.с.17, 8,9).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Пришибською сільською радою народних депутатів 25.03.2004р. на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Пришибської сільської ради народних депутатів від 13 березня 2001 року, ОСОБА_4. була власником земельної ділянки площею 3.75 гектарів в межах території Пришибської сільської ради згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10,11).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.07.2003 р. органом приватизації Комсомольської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.07.2003 р. № 342, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_7 1/5 частина, та членам його сім'ї: ОСОБА_8 1/5 частина, ОСОБА_9 1/5 частина, ОСОБА_10 1/5 частина, ОСОБА_9 1/5 частина. (а.с.66)

Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1563526 від 25.09.2003 р. право спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.07.2003 р. органом приватизації Комсомольської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.07.2003 р. № 342, зареєстроване КП «Кременчуцьке МБТІ» 25.09.2003 р., запис 245 в книзі 3.(а.с.67).

Відповідно довідки № 224 КЖЕП № 2 від 31.01.2017 року ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_3., був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

Згідно довідки № 225 КЖЕП № 2 від 31.01.2017 року ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г., адресованого ОСОБА_2, до нотаріуса звернувся спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, але свідоцтво про право на спадщину не видано. Роз'яснено ч.2 ст.1272 ЦК України. Запропоновано ОСОБА_2 звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з передчасності заявлених вимог та відсутності правових підстав для звернення до суду, оскільки позивач не зверталася до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно та не отримувала відмови від нотаріуса.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 1216, ст.1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217, ч.1 ст.1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно листа головного лікаря Горішньоплавнівської міської лікарні № 620 від 28.04.2017 р. хвора ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., за період з 01.05.2006 р. по 30.06.2006 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в міській лікарні з 30.05.2006 р. по 14.06.2006 р. у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з переводом до терапевтичного відділення (неврологічні ліжка) (а.с.68).

Тобто ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживала разом з позивачем лише 19 днів, при цьому залишалася зареєстрованою за своїм постійним місцем проживання. Той факт, що ОСОБА_4 на час переїзду до ОСОБА_2 перебувала у безпорадному стані внаслідок хвороби не є підставою для висновку про те, що вона обрала місцем свого постійного помешкання разом з ОСОБА_2

За таких обставин відсутні підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини у розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх з спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до п.п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними і судовому розгляду не підлягають.

Не дивлячись на твердження представника позивачки, у матеріалах справи відсутні дані про письмове звернення ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій після смерті ОСОБА_4 У своєму позові, уточненій заяві та поясненнях ОСОБА_2 посилається на лист приватного нотаріуса Скрит Л.Г. від 01 лютого 2017 року (а.с.91), проте з його змісту не слідує, що ОСОБА_2 зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції при вирішенні цього спору виконав вимоги ст.212 ЦПК України та у відповідності до приписів ст.214 ЦПК України (у редакції 2004 року) у рішенні обґрунтував належним чином свої висновки по суті спору.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на хибному розумінні закону, яким врегульовані спірні правовідносини, та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов'язує скасування чи зміну судового рішення.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст повстанови виготовлено 22.01.2018 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді С.А.Гальонкін

В.М. Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов