Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/52/18
провадження: 2-о/614/5/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

22.01.2018 р. суддя Борівського районного суду Харківської області Гуляєва Г.М.,

розглянувши в залі суду в смт. Борова Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Борівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті особи, в порядку ст.ст.211, 247 ЦПК України

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 22.01.2018р. звернулася до Борівського районного суду Харківської області з вищевказаною заявою, в якій вказала, що вона є дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р в м. Вахрушеве Краснолучського р-ну Луганської обл. по хворобі.

Отримати свідоцтво про смерть чоловіка в органах РАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи - Борівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гряник О.А. також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Тому, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України «Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів».

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється».

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно лікарського свідоцтва про смерть №123 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, засвідченого лікарем Державної установи «Краснолучська центральна міська багатопрофільна лікарня» зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в м. Вахрушеве Краснолучського р-ну Луганської обл., причина смерті: «Хронічна серцева недостатність ІІІ. Кардіосклероз атеросклеротичний».

Згідно вказаних документів ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. в населеному пункті - м. Вахрушеве Краснолучського р-ну Луганської обл., яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року за №1276-р входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В силу п.13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 р. (далі - Інструкція).

Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину.

Згідно п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи те, що лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим, а оскільки заявник ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть свого чоловіка, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в м. Вахрушеве Краснолучського р-ну Луганської обл., допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 211,247,259,263-265,293,315,317 Цивільного процесуального кодексу України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Борівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лотошне Веселовського району Новосибірскої області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. в м. Вахрушеве Краснолучського району Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до Борівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Гуляєва Г. М.