КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5361/17
Провадження № 2/552/55/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козир Л.М., відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, адвоката О.В.Гусак

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру обов»язкової частки у спадщині,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення його від права на спадкування. В ході розгляду справи уточнила позовні вимоги та просила зменшити розмір обов»язкової частки відповідача у спадщині померлої матері, ОСОБА_6 до 1/10 частини. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за життя спадкодавця відповідач ОСОБА_3 погано відносився до матері, матір перебувала у безпорадному стані за віком та станом здоров»я, однак відповідач взагалі із нею не спілкувався, не цікавився життям та станом здоров»я, не надавав необхідної підтримки та допомоги.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилась, у попередніх судових засіданнях підтримувала позовні вимоги, просили їх задовольнити. Пояснювала, що вона є племінницею ОСОБА_6 та на її прохання, у зв»язку з тим, що відповідач ОСОБА_3, який є сином померлої ОСОБА_6 , відмовився від будь-якого спілкування із матір»ю, не надавав їй допомоги, взагалі не відвідував матір, не цікавився її життям , здійснювала догляд за ОСОБА_6 Сусіди також допомагали ОСОБА_6 у повсякденному житті, приносили їжу, прибирали в хаті, оскільки вона в м. Полтава не проживає. Вона мала зв»язок із сусідами , які повідомляли їй про те, які саме ліки та продукти необхідно для ОСОБА_6 Вона часто приїздила в м. Полтаву до ОСОБА_6, робила прибирання , прала її речі. Відповідач жодного разу , після смерті батька до матері не навідувався. Коли ОСОБА_6 захворіла так, що її на лікування госпіталізували до лікарні, вона майже весь час ( за виключенням нетривалої поїздки додому) перебувала у лікарні разом із ОСОБА_6 , доглядала її, так як остання не ходила та була безпорадна. Коли ОСОБА_6 виписали з лікарні, постало питання про те, хто її забере та буде доглядати за нею, бо остання не ходила, не могла самостійно здійснювати за собою догляд та забезпечити свою життєдіяльність, вона звернулась до її сина, ОСОБА_3, з тим, щоб він забрав матір із лікарні , однак останній відмовився в категоричній та грубій формі. Після виписки із лікарні вона привезла хвору ОСОБА_6 за місцем її проживання на АДРЕСА_1 в м. Полтава, чекала відповідача дві години, та враховуючи те, що ОСОБА_6 не могла самостійно проживати у власному будинку без стороннього догляду, та більше ніхто не взяв на себе тягар догляду за хворою ОСОБА_6, вона прийняла рішення забрати ОСОБА_6 за місцем свого проживання в с. Мала Кохнівка для того, щоб здійснювати догляд за ОСОБА_6, де остання проживала і померла. За весь час проживання ОСОБА_6 у неї, відповідач жодного разу навіть не зателефонував матері. Саме тоді. Коли, ОСОБА_6 перебувала у неї, відповідач звернувся до суду та розпочав процес з приводу отримання спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7, де відповідачем була його матір ОСОБА_6, що засмутило хвору ОСОБА_6 Також зазначала, що відповідач не був на похованні батька, не доглядав за його могилою.

Представник позивача, адвокат Козир Л.М. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Пояснила, що саме розпочатий судовий процес з приводу поділу спадщини між відповідачем та його маір»ю, ОСОБА_6 тяжко вплинув на здоров»я ОСОБА_6, яка все ще сподівалась на поновлення гарних стосунків із сином. Саме погані стосунки, які склалися між ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_3 стали підставою для того, щоб ОСОБА_6 склала заповіт на ОСОБА_1, яка здійснювала за нею догляд. Відповідач не був присутнім на похованні батька, не доглядав за його могилою, що також стало причиною погіршення стосунків між ним та матір»ю. Відповідач не приймав участі у похованні матері, не був навіть присутнім на похованні.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що він є інвалідом третьої групи безтерміново, має право на обов»язку частку у праві на спадщину після смерті матері, з матір»ю не спілкувався,бо позивач забрала її до себе. До того, як позивач забрала матір до себе він допомагав матері, також посилався на те, що він разом із батьком будував будинок, а тому повинен отримати його у спадщину. З приводу того, що він не був присутнім на похованні батька та матері пояснив, що його ніхто не повідомляв про їхню смерть.

Представники відповідача ОСОБА_4 , яка є дружиною відповідача, та адвокат Гусак О.В. позовні вимоги не визнали. Пояснили, що ОСОБА_3 хворий на шизофренію , є інвалідом третьої групи та за станом здоров»я не міг постійно надавати допомогу матері, допомагав матері відповідно до своїх можливостей. Не заперечували тієї обставини, що ОСОБА_3 не спілкувався із матір»ю після виписки її з лікарні, тому, що матір не проживала в м. Полтава, що не приймав участі у похованні матері та не був присутнім на похованні бо не знав, що матір померла.

Заслухавши сторони, їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи безтерміново , перебуває на обліку у Полтавському обласному психіатричному диспансері з хронічним психічним розладом, систематично приймає підтримуюче лікування ( а.с.70-71).

ОСОБА_6 07.06.2016 року заповідала усе належне їй майно ОСОБА_1

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за станом здоров»я та віком перебувала у безпорадному стані , потребувала постійної сторонньої допомоги, що підтверджується медичною документацією ( а.с.19-29) проживала сама в АДРЕСА_1.

З 05.11.2016 року по 12.11.2016 року ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в 1-й міській клінічній лікарні м. Полтава з основним діагнозом - ішемічний інсульт.

Після виписки з лікарні місце проживання ОСОБА_6 змінилось, вона стала проживати з позивачем ОСОБА_1 в АДРЕСА_2, яка постійно здійснювала догляд за ОСОБА_6, оскільки остання за станом здоров»я не була здатна до самообслуговування та потребувала постійного стороннього догляду безтерміново ( а.с. 29, 31, 32 ), що також не заперечувалось відповідачем та його представниками.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року , поховання ОСОБА_6 здійснила ОСОБА_1 ( а.с. 33), що не заперечувалось відповідачем та його представниками.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, спадковим майном є домоволодіння , розташоване в АДРЕСА_1.

Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подала ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом та відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець за законом ( обов»язкова частка).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В свою чергу, згідно зі ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку в спадщині мають право: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року (справа № 1-1/2014) у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України встановлено зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти» що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 1241 ЦК України).

Підставами для зменшення обов'язкової частки у спадщині , як вказано в інформаційному листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування є характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо.

Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не підтримував зв'язків зі спадкодавцем ОСОБА_6, незважаючи на потребу останньої в цьому, не здійснював належного догляду, розпочав судову тяжбу із матір»ю з приводу спадщини , після смерті батька, нехтував обов»язками сина по догляду за престарілою матір»ю, навіть в тих мінімальних розмірах, які б він міг надавати. Таке байдуже ставлення до матері її пам»яті з боку відповідача ОСОБА_3 було не тільки за час її життя, а і після її смерті, бо відповідач навіть не прийшов на церемонію поховання матері.

Його пояснення та пояснення його представників з цього приводу про те, що він не знав про смерть матері, підтверджує ту обставину, що за життя матері відповідач з нею не спілкувався та не цікавився її життям , не надавав ніякої, навіть мінімальної, допомоги.

Суд не приймає заперечення представників відповідача в частині того, що ОСОБА_3 хворіє на шизофренію та за станом здоров»я не міг усвідомлювати те , що повинен надавати допомогу матері, спілкуватись з нею , що ОСОБА_10 не працює, отримує невелику пенсію та міг допомагати матері з огляду на наступне.

Із довідки ПОПНД убачається, що ОСОБА_3 має хронічні психічні розлади, а не хворіє на шизофренію, як це зазначали представники відповідача, які не уповноважені встановлювати діагноз захворювання відповідача та не мають для цього відповідної освіти та статусу.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не визнавався недієздатним та не є особою, яка не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Він офіційно одружений, звернувся до суду із позовом у спадковій справі, уклав угоду з адвокатом.

Представник відповідача адвокат Гусак О.В. заявляв клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного захворювання відповідача, однак суд відмовив у призначенні такої експертизи , оскільки матеріали справи мають достатньо доказів того, що відповідач має психічні розлади та у зв»язку з цим перебуває на обліку в ПОПНД, де отримує лікування, а саме відповідач ОСОБА_3 не надавав згоди на проведення відносно нього психіатричної експертизи.

Відповідач та його представники не надали суду доказів про розмір пенсії відповідача, однак суд виходить з того, що який би розмір пенсії не був у відповідача, це б не перешкоджало йому мати гарні стосунки із матір»ю, поважати матір, спілкуватись з нею , піклуватись про неї та підтримувати .

Однак у судовому засіданні встановлено, що після смерті батька відповідача будь-які відносини між ним та матір»ю були відсутні, а із показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які у судовому засіданні пояснили, що коли вони повідомили відповідача про те, що його матір знаходиться в лікарні, він відповів їм, дослівно « а хіба вона ще не здохла». Вказані свідки також підтвердили, що відповідач до матері не приходив, не допомагав матері, не спілкувався з матір»ю, не відвідував її у лікарні , після виписки із лікарні до матері не прийшов , не був присутнім на її похованні та похованні батька.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15., ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснили, що догляд за ОСОБА_6 здійснювала позивач, що ОСОБА_6 страждала від того, що син, відповідач по справі, не спілкується з нею, скаржилась їм на таке відношення сина до неї.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні давала показання з приводу спільно проведеної молодості з сім»єю ОСОБА_6, що стосується останніх років життя ОСОБА_6, то жодних показань з цього приводу не могла надати, нічого не пам»ятала та єдине на чому наполягала , то на тому, що є несправедливим, що ОСОБА_6 посвідчила заповіт та позбавила сина спадку.

Свідка ОСОБА_19 , яка дала свідчення з приводу стосунків відповідача з матір»ю та батьком, які існували до 2011 року, щодо подій, які відбувались після цієї дати та про відносини відповідача з матір»ю в останні роки її життя пояснити нічого не могла, вважала несправедливим позбавлення відповідача спадщини.

Свідка ОСОБА_20, яка будучи головою ОСМ « Яківці» та яка видала довідку 20.04.2017 року , в якій зазначила, що ОСОБА_3 виконував всю фізичну роботу по дому по АДРЕСА_1 та постійно допомагав батькам по господарству ( а.с. 69) пояснила, що вона стала головою ОСМ «Яківці» у грудні 2016 року, тобто тоді, коли спадкодавець ОСОБА_6 вже не проживала по АДРЕСА_1. Пояснила, що їй нічого невідомо про те, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_6, а вона проживаючи в АДРЕСА_3 знає, що ОСОБА_21 допомагав батьку та матері.

Показання вказаних свідків стосуються періоду життя ОСОБА_6, коли ще був живим батько відповідача ОСОБА_7 Вказані свідки не могли пояснити, які стосунки були у відповідача з матір»ю після смерті батька та чому відповідач не доглядав матір після виписки із лікарні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що він взагалі не знав, що відповідач є сином покійного ОСОБА_7 , а так як ОСОБА_7 похований поруч із могилою його сина, він бачив, як руйнується могила ОСОБА_7, почав взнавати, хто здійснює догляд за ОСОБА_6 з тим, щоб вони навели лад на цвинтарі біля поховання ОСОБА_7, сусіди ОСОБА_6 дали номер телефону ОСОБА_1, яка приїхала та відновила могилу ОСОБА_7

Зазначені обставини дають підстави суду дійти до висновку про те, що відносини між відповідачем ОСОБА_3 та спадкодавцем, його матір»ю ОСОБА_6 , були неприязненими, відповідач свідомо не спілкувався з матір»ю, не підтримував її, тоді як вона потребувала цього, не надавав матері ніякої допомоги, не доглядав її, коли вона потребувала такої допомоги, не приймав участі у її похованні , висловлювався щодо матері грубо та зневажливо у присутності сусідів, а наявність у нього інвалідності не перешкоджала бути милосердним до матері та проявити хоч будь-яку повагу до неї.

Саме позивач ОСОБА_1 виконала волю спадкодавця , доглядала за нею, поховала її, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач просить зменшити розмір обов»язкової частки відповідача у спадщині померлої ОСОБА_6 до 1/10 , яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України становить половину частки, яка б належала відповідачеві ОСОБА_3 у разі спадкування за законом.

Вирішуючи вказаний спір суд не визначає розмір обов»язкової частки відповідача ОСОБА_3, а лише зменшує розмір його обов»язкової частки у спадщині після померло ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 до 1/10 частини , а отже підстав для задоволення зави адвоката Гусак О.В. про зупинення справдження у справі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 251 ЦПК України не було.

Керуючись ст. 141, 264, 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , прож.АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити.

Зменшити розмір обов»язкової частки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7, прож. АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 до 1/10 частини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 960 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01 лютого 2018 року .

Головуючий суддя Л.М. Васильєва