Номер провадження: 22-ц/785/2780/18
Номер справи місцевого суду: 520/6488/17
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М. Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря - Сідлецької Ю.С.

за участі : позивача ОСОБА_2 і представника морського торгівельного порту «Чорноморськ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року (суддя Огренич І.В.) про відмову у відкритті провадження у частині вимог і повернення заяви в частині вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового провадження позовів від 18.03.1987 року, 21.05.1988 року, 26.09.1988 року, 02.03.1989 року щодо поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і оплати вимушеного прогулу, зобов'язання скасувати параграф 2 наказу №257/л про переведення, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці й видати дублікат трудової книжки, зобов'язання видати наказ про розірвання трудового договору відповідно до заяви від 30.04.1988 року, стягнення заробітної плати, яка не є предметом спору і середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

06.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового провадження позовів від 18.03.1987 року, 21.05.1988 року, 26.09.1988 року, 02.03.1989 року про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і оплати вимушеного прогулу, зобов'язання скасувати параграф 2 наказу №257/л по переведення, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці й видати дублікат трудової книжки, зобов'язання видати наказ про розірвання трудового договору відповідно до заяви від 30.04.1988 року, стягнення заробітної плати, яка не є предметом спору і середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексу інфляції, стягнення моральної шкоди (а.с.1-4).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 р.р., видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул (а.с.145,146).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 року у частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовну заяву повернуто позивачу (а.с.145,146).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду від 13.12.2017 року скасувати, посилаючись на її незаконність.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 р.р., видання наказу про розірвання трудового договору за ст. 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул виходив з того, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси (суддя Пучкова І.М.) перебуває справа №520/7376/17 за позовом ОСОБА_2 до морського торгівельного порту «Чорноморськ» про скасування п.2 наказу 257/л про переведення на іншу посаду, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці, зобов'язання зробити наказ про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто з підстав того, що у суді є спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.145).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих- самих підстав (ст. 122 ч.2 п.3 ЦПК України у редакції, чинній станом на 13.12.2017 року).

З приєднаної до матеріалів даної справи копії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2017 року справа №520/7376/17 (а.с.144) вбачається, що суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до морського торгівельного порту «Чорноморськ» про скасування п.2 наказу 257/л про переведення на іншу посаду, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці, зобов'язання зробити наказ про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зі змісту ухвали суду від 30.11.2017 року неможливо встановити підстави пред'явлення ОСОБА_2 вимог до морського торгівельного порту «Чорноморськ» про скасування п.2 наказу 257/л про переведення на іншу посаду, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці, зобов'язання зробити наказ про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 122 ч.2 п. 3 ЦПК України у редакції, чинній станом на 13.12.2017 року,суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, у провадженні цього чи іншого суду є справа із споруз тих самих підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимог про скасування п.2 наказу 257/л про переведення на іншу посаду, зобов'язання скасувати накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24 у трудовій книжці, зобов'язання зробити наказ про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу належним чином не з'ясував підстави позову, який прийнято до провадження цього ж суду на підставі ухвали від 30.11.2017 року у справі №520/7376/17.

Повертаючи позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в ухвалі зазначив про те, що позовні вимоги у цій частині, відповідно до ухвали від 08.06.2017 року не оплачені судовим збором (а.с.145).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.06.2017 року (а.с.6), позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху для належної сплати судового збору у частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду першої інстанції від 08.06.2017 року не зазначає точного розміру суми судового збору, який підлягає сплаті.

Між тим, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), ст. 185 ч. 2 ЦПК України.

Крім того, станом на час прийняття оскаржуваної ухвали (13.12.2017 року) діяли положення 82 ЦПК України про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру зважаючи на майновий стан сторони.

Суд першої інстанції, всупереч ст. 10 ч. 4 ЦПК України, у редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної ухвали, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, не роз'яснив позивачу його процесуальні права та наслідки вчинення або невчинення ним процесуальних дій щодо подачі заяви про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру зважаючи на його майновий стан і не сприяв позивачу в реалізації його прав, передбачених ЦПК України щодо відстрочення, розстрочення або зменшення судових витрат (ст. 12 ч.5 п.п.3,4).

Колегія суддів також звертає увагу й на те, що ухвала суду першої інстанції від 13.12.2017 року не містить висновків щодо вимог ОСОБА_2 про прийняття до нового провадження позовів від 18.03.1987 року, 21.05.1988 року, 26.09.1988 року, 02.03.1989 року щодо поновлення на роботі (провадження по яким втрачено), зобов'язання видати наказ про розірвання трудового договору відповідно до заяви від 30.04.1988 року, видати дублікат трудової книжки, стягнення заробітної плати, яка не є предметом спору (а.с.3 зворот,4).

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ч.1 п.п.1,4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи і порушив норми процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п. 379 ч.1 п.п.1,4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі у частині вимог і повернення заяви в частині вимог - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 06.04.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова