Справа № 368/1602/17
Провадження № 2/368/90/18
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"11" січня 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Широкоступ К.М.

За участі учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.11.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким:

- розірвати шлюб між нею і відповідачем, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Керч Автономної Республіки Крим, який зареєстрований 14 лютого 2009 року відділом ДРАЦСу Ржищівського міського управління юстиції Київської області, атковий запис № 07, залишивши за нею прізвище - ОСОБА_2;

- стягнути з відповідача на її користь витрати понесені нею при підготовці та розгляді даного позову.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступними обставинами.

14 лютого 2009 року нею було укладено шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом ДРАЦСу Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 07.

Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спільне життя з відповідачем не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, що негативно впливало на виховання неповнолітньої дитини, її нормальний розвиток, спокій та психіку.

На протязі з 2010 року вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, незважаючи на те, що зареєстровані в шлюбі.

Відповідно до частини 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а згідно частини 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд у відповідності до ч. 2 статті 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вважає, що їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, при його фактичному розпаді, а збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої спільної дитини.

За станом на даний час нею фактично створена нова сім'я з іншим чоловіком.

Примирення з відповідачем неможливе, а крім цього перебування її в шлюбі з ним позбавляє її можливості зареєструвати повторний шлюб, так як відповідно до ч. 1 статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, а згідно частини 2 вказаної статті жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Спору з відповідачем, що до місця проживання спільної неповнолітньої дитини, в них немає, вона залишиться проживати зі нею та буде перебувати на її утриманні.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За загальними подоженнями відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання.

Проте, відповідно до вимог частини 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших причин виїхати до місця проживання відповідача.

Враховуючи моє зареєстроване місце проживання на території яка віднесена до Кагарлицького району, а на її утриманні є малолітня дочка, користуючись правом вибору підсудності, позов про розірвання шлюбу нею подається до Кагарлицького районного суду Київської області.

17.11.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

22.11.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 29.11.2017 року.

29.11.2017 року слухання справи було знято з розгляду та призначено слухання на 19.12.2017 року.

19.12.2017 року слухання справи було відкладено на 11.01.2018 року в зв»язку з неявкою відповідача, одночасно судом направлено оголошення до газети «Урядовий Кур»єр» про день час та місце слухання справи з метою належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.01.2018 року, позивачка ОСОБА_1 позов уточнила, - в сторону зменшення позовних вимог, а саме, - не забажала стягувати з відповідача на свою користь судові витрати, в решті позов підтримала, обґрунтовуючи свій позов обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведені вище.

На пропозицію суду щодо надання строку на примирення, - категорично відмовилася, так як вважає, що шлюб на протязі майже 7 років носить лише формальний характер, та його продовження буде суперечити як її інтересам, так і інтересам відповідача.

На пропозицію суду щодо винесення заочного рішення, - не заперечувала.

В судове засідання, яке відбулося 11.01.2018 року, відповідач ОСОБА_2 не з»явивися, проте, був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, шляхом поміщення оголошення в в офіційний друкований засіб масової інформації, - газету «Урядовий Кур»єр» від 23 грудня 2017 року за № 243 (6112).

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_1, яка позов уточнила в сторону зменшення, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, - ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, шляхом поміщення оголошення в в офіційний друкований засіб масової інформації, - газету «Урядовий Кур»єр» від 23 грудня 2017 року за № 243 (6112), примірник якої міститься в матеріалах справи, проте, відповідач не по відомив про причини своєї неявки, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, не подав відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також і разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них.

Згідно паспорту громадянки України серії НОМЕР_4 який видано 05 березня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, позивачка по справі, - ОСОБА_1 з 27.06.2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки № 8546, яка видана 16.11.2017 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, на утриманні позивачки ОСОБА_1 знаходиться неповнолітня дитина, дочка, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно, з огляду на місце проживання позивачки ОСОБА_1, та ту обставину, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

14 лютого 2009 року позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище, - ОСОБА_6) ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії та номер НОМЕР_2 яке видане 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець м. Керч, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянин України, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженка с. Панікарча Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14 лютого 2009 року зроблено відповідний атовий запис за № 07.

Прізвище після реєстрації шлюбу:

Чоловіка - ОСОБА_2.

Дружині - ОСОБА_2.

Від спільного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 яке видане 21 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 року в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 21 липня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 81.

В графі «батьки» зазначено:

Батько - ОСОБА_2, - відповідач по справі.

Мати - ОСОБА_1, - позивачка по справі.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мали напружені, неприязні відносини тривалий час, внаслідок взагалі не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, - з 2010 року, тобто, близько 7 - ми років, проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, в різних регіонах України, відповідно, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, понять про спільне проживання та піклування один про одного, поняття про сім»ю, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують поза розумними строками.

Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини у сторін немає, - вона залишається проживати з матір»ю, - позивачкою по справі.

Майнових спорів між сторонами немає.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 категорично наполягає на розірванні шлюбу, окрім того, позивачка категорично відмовилася на надання терміну на примирення, з огляду на тривалі неприязні відносини, які існують між ними, та істотними підставами для розірвання шлюбу, та ту обставину, що подружні відносини не підтримуються роками, та те, що нею створено фактично нова сім»я з іншим чоловіком.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено вч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім»ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб»єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім»ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце воля одного з подружжя на розірвання шлюбу, що зводить на нівець намагання суду на примирення подружжя, яке, на думку суду, в даному випадку неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред»ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони не підтримують шлюбно - сімейних відносин близько 7 - ми років, позивачкою фактично створено нову сім»ю, спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини у сторін немає, майнового спору між ними немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам відповідача.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, позивачка ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви зазначила, що після розірвання шлюбу бажає мати прізвище, яке отримала після реєстрації шлюбу, - «ОСОБА_1», тому суд приймає рішення про залишенні позивачці прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, а саме, - «ОСОБА_1», причому, суд зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивачки, так як під час вирішення даного питання думка відповідача при вирішенні спору судом не враховується.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачкаОСОБА_8., - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слідзалишити за позивачкою;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов уточнила в сторону його зменшення, та просила залишити судові витрати за нею, а тому суд залишає судові витрати за позивачкою, так як суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, 280 - 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259263, 263, 265, 268, 497 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Керч, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянином України, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище, - ОСОБА_6) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженкою с. Панікарча Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 який видано 05 березня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5, яке видане 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 07, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище, - ОСОБА_6) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженці с. Панікарча Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянці України, залишити прізвище, - «ОСОБА_1».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вречене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.

С