Постанова

Іменем України

09 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 456/2494/16-ц

провадження № 61-27341св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року у складі суддів: Левика Я. А., Струс Л. Б., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 7850 грн матеріальної шкоди та 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 10 липня 2016 року близько 23 год. 30 хв. в с. Вівня Стрийського району Львівської області між позивачем і відповідачем виник конфлікт, за результатами якого ОСОБА_6 дерев'яною палицею навмисно пошкодив належний позивачу автомобіль МitsubishiLanсer д.н. НОМЕР_1, чим завдав позивачу матеріальної шкоди, оскільки вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 7850 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 завдав позивачу моральної шкоди, оскільки останній внаслідок пошкодження автомобіля зазнав душевних страждань, витратив час на ремонт автомобіля, втратив душевний спокій, погіршився його психологічний стан. Розмір моральної шкоди оцінив в суму 3000 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2017 року у складі судді Саса С. С. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити, що діями ОСОБА_6 йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 7850 гривень. Позивач не надав суду жодних доказів про те, що з вини відповідача йому була заподіяна моральна шкода в розмірі 3000 гривень.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 7850 грн матеріальної шкоди та 1500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 826,80 грн судового збору за подання позовної заяви та 909,48 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що доведеним є факт спричинення автомобілю позивача протиправними діями відповідача за наявності його вини у формі умислу матеріальної шкоди у вигляді пошкодження вітрового скла та правого дзеркала заднього виду та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та спричиненою позивачу шкодою. Вартість заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі 7850 грн, що є коштами, які за актом виконаних робіт від 19 липня 2016 року були ним сплачені ПП «ОСОБА_9» для ремонту автомобіля (заміну пошкоджених деталей) у зв'язку із його ушкодженням відповідачем.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна. Апеляційний суд визначив розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, що підлягає стягненню для її відшкодування з відповідача у розмірі 1500 грн та вважав вказаний розмір достатньою сатисфакцією.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалене ним рішення із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, не застосовано норми матеріального та процесуального права, що мали бути застосовані. Позивачем не надано експертного дослідження про розмір завданої шкоди та не доведено, що саме ОСОБА_6 є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_6 на вищевказане рішення апеляційного суду. Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу позивач не погодився з доводами відповідача та просив залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 11 липня 2016 року в селі Вівня Стрийського району Львівської області, близько 1 год. 00 хв., біля магазину мало місце пошкодження автомобіля МitsubishiLanсer д.н. НОМЕР_1, який належить позивачу.

Вказане пошкодження автомобіля, зокрема частково розбите вітрове скло та праве дзеркало заднього виду спричинене відповідачем ОСОБА_6, у спосіб нанесення ударів палицею по автомобілю позивача (вітровому склу та лівому дзеркалу заднього виду), що підтверджується показами свідка та письмовими доказами.

За таких обставин, апеляційний суд, виходячи з приписів статей 22, 1166 ЦК України обґрунтовано вважав встановленим та доведеним факт спричинення автомобілю позивача протиправними діями відповідача за наявності його вини у формі умислу матеріальної шкоди у вигляді пошкодження вітрового скла та правого дзеркала заднього виду та причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та спричиненою позивачу шкодою.

Під час апеляційного розгляду справи, на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, представником позивача подано суду апеляційної інстанції оригінал акту від 19 липня 2016 року, складеного приватним підприємцем «ОСОБА_9», згідно якого позивачем було сплачено 7850 грн для ремонту автомобіля, заміну пошкоджених відповідачем деталей.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав вказаний акт належним та допустимим доказом вартості заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі 7850 грн. При цьому, цей доказ не спростовано відповідачем, іншого розміру шкоди не доведено.

Встановивши наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди на підставі положень статей 22, 1166 ЦК України.

Також вбачаються обґрунтованими висновки апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 23, 1167 ЦК України, оскільки завдання матеріальної шкоди та пошкодження майна у спосіб, здійснений відповідачем, свідчить про завдання власнику цього майна і моральної шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру дій відповідача, суд апеляційної інстанції врахував глибину емоційних переживань позивача та з дотриманням засад розумності, виваженості і справедливості дійшов висновку про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 1500 грн.

Доводи касаційної скарги відповідача висновків апеляційного суду щодо наявності правових підстав, відповідно до статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди не спростовують та зводяться до незгоди заявника з покладенням на нього обов'язку по відшкодуванню завданої шкоди, необхідності встановлення обставин і факту, що шкода завдана не ним, а також до переоцінки доказів, які, на його думку не доводять розмір завданих збитків.

При цьому, в силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вдається до вирішення питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська