Провадження № 22-ц/780/442/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 58 23.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Київ

справа № 369/12131/17

провадження № 22ц/780/442/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Верланова С.М.

при секретарі - Дрозд Р.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

представник позивача - адвокат Карнаух Олена Володимирівна

відповідачка - ОСОБА_6

представник відповідачки - Лиштва Юрій Васильович

представник відповідачки - Курьят Сергій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Карнаух Олени Володимирівни представника позивача ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у складі судді Волчка А.Я., про відмову у забезпеченні позову,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України:

пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 листопада 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у сумі 132 145,83 грн.

13.11.2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру реєстраційний номер об'єкта № 000, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що відповідачка не відшкодувала збитки у наслідок деліктного зобов'язання, а у телефонних розмовах з ним вказувала на те, що не буде нічого відшкодовувати оскільки немає таких коштів, тому вважає, що не забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою позивач через свого представника подав апеляційну скаргу мотивуючи тим, що ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права, не взято до уваги, що суд не врахував ризики та інтереси позивача. Майно на яке просить накласти арешт позивач належить відповідачці відповідно до договору купівлі-продажу, є ризик що вона може його відчужити, при цьому накладання арешту не зупиняє її права на користування своїм майном. Тому просив скасувати ухвалу суду та накласти арешт на квартиру відповідачки.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачки, адвокат Лиштва Ю.В. зазначив, що ухвала суду є обґрунтованою та законною, а доводи позивача надумані, предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 132 145, 82 грн., а вид забезпечення позову має бути спів мірним із заявленими вимогами, тому просив залишити ухвалу суду без змін а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В суді апеляційної інстанції адвокат Карнаух О.В. представник позивача ОСОБА_4 скаргу підтримала, посилаючись на те, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, відомості про належність квартири відповідачці є в Державному реєстрі речових прав, відповідачка до теперішнього часу навіть частково не відшкодувала шкоду заподіяну здоров'ю позивача та майнову шкоду заподіяну транспортному засобу, тому суд не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може зробити неможливим виконання рішення суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник адвокат Курьят С.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що вели перемовини з приводу відшкодування шкоди, проте не дійшли згоди щодо суми відшкодування, та мотивуючи тим, що вид забезпечення позову не співмірний із заявленими позовними вимогами, просили залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 Жовтня 2017 року, квартира за адресою : АДРЕСА_1, належить відповідачці ОСОБА_6 на праві власності.

Враховуючи вимоги позивача, характер взаємовідносин сторін по справі, і те, що між сторонами у справі дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду у разі задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки.

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на квартиру, яка належить відповідачці на праві власності у межах ціни позову в розмірі 132145,83 грн.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, зустрічного забезпечення, яке вирішується судом в ухвалі про забезпечення або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову.

У даному випадку таке клопотання відповідачкою не заявлене, тому колегія суддів не вбачає підстав для зустрічного забезпечення.

Згідно ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з того, що квартира знаходиться в Києво-Святошинському районі Київської області то виконання ухвали про накладення арешту доцільно доручити Києво-Святошинському районному ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Карнаух Олени Володимирівни представника позивача ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року скасувати, прийняти нову постанову про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, у межах ціни позову, а саме 132145 гривень 83 копійки.

Виконання ухвали доручити Державній виконавчій службі в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :

О.І.Сліпченко

С.М.Верланов