Провадження № 2/201/820/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого - судді - Трещова В.В., при секретарі - Бережній О.О.

розглянувши за участю позивача, відповідача та його представника у відкритому судовому засіданні в залі у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у листопаді 2017 звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 497 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, у зв'язку з чим прізвище позивача «ОСОБА_1» було змінено на прізвище чоловіка - «ОСОБА_1». Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній рік спільного життя з відповідачем супроводжується постійними сварками. Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не погоджується, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, прізвище залишити без змін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволені позову з підстав к ньому викладених.

Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу між сторонами, проте заперечували проти викладу фактичних обставин у позові, посилаючись на винність саме позивача в погіршенні та припиненні сімейних стосунків.

Суд, вислухавши сторони та представника відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 497 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у зв'язку з чим прізвище останньої було змінено на прізвище чоловіка - «ОСОБА_1» (а.с. 5).

Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть.

З'ясувавши позицію сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення про задоволення позову.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач визнав, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Крім того, враховуючи бажання позивача залишити без змін прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залити позивачу прізвище «ОСОБА_1».

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн. (а.с. 1а).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, ч. 1 ст. 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 80, 81, 133, 141, 206, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 28.08.1999 року Нікопольським міскрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №497- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити незмінним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 гривень.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя В.В. Трещов