Справа№ 640/6600/17
Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.
При секретарі: Коломойцеві М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,третя особа: яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР про усунення перешкод у користуванні майном,-
Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд: усунути позивачу перешкоди у володінні та користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі зняттям з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири № 8, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08.02.2016 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Комар О.Ю.,зареєстровано в реєстрі за № 142.Після укладення Договору позивач вирішив вселитися до зазначеної квартири, але з'ясувалося, що в ній зареєстровані та проживають ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які не мають жодних прав на проживання у вказаній квартирі та не є членами сім'ї ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, незважаючи на заперечення позивача, продовжують безпідставно проживати у квартирі, зніматися з реєстраційного обліку відмовляються, перешкоджають позивачу вселитися до квартири, добровільно звільняти помешкання не бажають. Позивач вважає , що відповідачі порушують своїми діями його права як власника, які закріплені ст. 319 ЦК України- володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, що і стало підставою для звернення до суду.
У судове засідання позивач та представник позивача з»явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.Представник відповідача ОСОБА_8, через канцелярію суду надала клопотання про відкладення судового засідання у зв»язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте доказів поважності причини відкладення судового засідання до суду надано не було.
Третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР на адресу суду надіслали клопотання про слухання справи за їх відсутності та просили прийняти рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира № 8, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08.02.2016 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Комар О.Ю.,зареєстровано в реєстрі за № 142 , копія якого міститься в матеріалах справи.
Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 140,копія довідки знаходиться в матеріалах справи.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у вищезазначеній квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім»ї та прописку, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця № 13 м.Харків.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не є власниками квартириАДРЕСА_1 , добровільно не виселяються, відповідно до висновку ДОП Київського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9, громадянин ОСОБА_4 викликав поліцію, оскільки невідомі особи намагались залізти до АДРЕСА_1,копія висновку міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.11.2016 року по справі №6-709цс16, про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
А згідно ч.3 ст.116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме:Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі.
Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про усунення позивачу перешкоди у володінні та користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню ,оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є власниками зазначеного майна. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається, у зв'язку з тим, що рішення суду про виселення є достатньою підставою для зняття особи з реєстрації, що відповідає положенням ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно судовий збір у розмірі 320 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 133, 244-245, 280-283 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,третя особа: яка не заявляє самостійних вимог: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації ХМР про усунення перешкод у користуванні майном- задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2, виданий 06.08.2002 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, перешкоди у володінні та користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. шляхом виселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Нев»ядомський.