АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/10944/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі

головуючого Одинака О. О.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар Конецька Д.Г.

боржник ОСОБА_1

стягувач публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В. Г.

встановила:

В листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - Уповноваженої особи ФГВФО) звернулося до суду з скаргою.

Стягувач просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ЄДРВП №50247954;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 жовтня 2017 року ЄДРВП №50247954;

- відновити виконавче провадження ЄДРВП №50247954 з примусового виконання виконавчого листа №727/6546/15-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці 21 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 17 304 485 гривень 85 копійок.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірними.

Визнано дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ЄДРВП №50247954 неправомірними та скасувано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 жовтня 2017 року ЄДРВП №50247954

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Так, згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року, № 1404-VIII (далі - Закону) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 18 Закону визначені обов'язки державного виконавця.

Частиною 3 статті 18 Закону визначені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 37 Закону визначено порядок та підстави повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно частини 1 статті 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції 24 вересня 2015 року Шевченківським районним судом міста Чернівці винесено рішення по цивільній справі № 727/6546/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 304 485 гривен 85 копійок.

23 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойком О.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 727/6546/15-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 21 жовтня 2015 року, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_6 (а.с. 37).

12 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у ОСОБА_6 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.5-6).

Вказана постанова була направлена стягувачу 18 жовтня 2017 року та отримана заявником 20 жовтня 2017 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті та відстеженням пересилання поштових відправлень (а.с.9-10).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. направлялися запити в Управління Держпраці у Чернівецькій області, в Державну інспекцію сільського господарства в Чернівецькій області, в Головний сервісний центр МВС України, в Управління ДМС у Чернівецькій області, в Головне управління Держземагентства у Чернівецькій області та в інші установи для виявлення майна боржника (а.с.31-82).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в порушення вимог статті 28 Закону, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була направлена державним виконавцем стягувачу тільки 18 жовтня 2017 року.

Також правильними є висновки про те, що державний виконавець не в повному обсязі виконав посадові обов'язки, передбачені статтею 18 Закону.

Державним виконавцем вжито не всіх заходів для виконання рішення суду.

Зокрема державним виконавцем не здійснено виходу за місцем проживання ОСОБА_1 з метою перевірки його майнового стану.

Однак суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, аналіз частини 2, 3 статті 18 Закону дає підстави зробити висновок про те, що звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів відбувається тільки у разі встановлення державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням та є його правом.

Таке звернення можливе за умови наявності доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, наявність або відсутність тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України не впливає на прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що не звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання зобов'язань є підставою для задоволення скарги є помилковим.

Суд першої інстанції, визнаючи неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення також не врахував, що вказане діяння є бездіяльністю.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід змінити.

Зокрема з мотивувальної частини ухвали слід виключити посилання на ту обставину, що всупереч вимогам статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду, зокрема: не звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання зобов'язань.

Другий абзац резолютивної частини ухвали слід викласти в наступній редакції:

«Визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича щодо не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірною».

В решті ухвалу слід залишити без змін.

Помилковими є доводи скарги про те, що суд безпідставно визнав неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. щодо не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення, оскільки відповідно до абзацу 3 пункту 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи заявник не просив скасувати вищевказане діяння.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2017 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на ту обставину, що державний виконавець всупереч вимогам статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику до виконання зобов'язань.

Другий абзац резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:

«Визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова Максима Валерійовича щодо не надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірною.»

В решті ухвали залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 26 січня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

В.Ф. Міцней