СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1093/17
Провадження №2/547/61/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання І.І.Совєтової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Степанівська сільська рада Семенівського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визначення додаткового строку 20 днів для подання зави про прийняття спадщини ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та який заповів земельний та майновий пай, що знаходиться на території Степанівської сільської ради, позивачеві ОСОБА_1 (ОСОБА_1). Позов обґрунтовано не проживанням позивача із спадкодавцем, не знанням про заповіт, проживанням упродовж 2002 - 2017 років у м. Полтава.

Позивач позов підтримала повністю, наголосила, що бажає прийняти спадщину за заповітом, відповідач умисно приховала від позивача існування заповіту на ім'я позивача, не надала заповіт нотаріусу чим усунула її від спадщини. У спадковій справі відсутній відповідний заповіт.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову, вказала, що позивач знала про існування заповіту, спірним паєм користувалися батьки відповідача до 2016 року, у 2015 році відповідач підписувала документи про отримання орендної плати за пай, відповідач привозила їй для підпису відповідний ордер. Вказала на сплив тривалого часу з дати смерті ОСОБА_3 та неповажність вказаних позивачем причин для подання заяви про прийняття спадщини. Протягом 2004 - 2016 років позивач отримувала орендну плату від ПП "Граніт-Агро" за земельний пай. Оскільки позивач не надала заяви про прийняття спадщини за заповітом, усе майно перейшло дружині померлого за заповітом (а.с. 30, 31).

Семенівська державна нотаріальна контора представника у судове засідання не направляла, про розгляд справи повідомлялася належним чином, письмово вказала на розгляд справи за відсутності її представника, вирішення справи на розсуд суду (а.с. 23).

Третя особа представника у судове засідання не направляла, про розгляд справи повідомлялася належним чином, письмово вказала на відсутність заперечень щодо позову та розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 33, 68).

Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішувати справу за відсутності представників Семенівської державної нотаріальної контори і третьої особи.

27.11.2017 оголошено перерву у розгляді справи у зв'язку із витребуванням за клопотанням сторін копії спадкової справи ОСОБА_5.

Виконуючи приписи ст. 264 ЦПК України суд зазначає таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у с. Бурімка Семенівського району Полтавської області (а.с. 7), до дня смерті проживав у с. Бурімка зі своєю дружиною ОСОБА_5 (а.с. 50).

Заповітом від 05.09.2003 ОСОБА_3 «усе своє майно, житловий будинок, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своєму онукові ОСОБА_6, земельний та майновий пай заповів своїй онучці ОСОБА_1, мешканці м. Полтава» (а.с. 5).

ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 у зв'язку із одруженням (а.с. 14)

З копії спадкової справи ОСОБА_3 № 281/2005 (а.с. 43-66) вбачається, що вказані у заповіті особи не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернулася лише дружина померлого - ОСОБА_5 (а.с. 46, 48), якій 01.07.2005 видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо спадщини ОСОБА_3 (а.с. 57).

Суд наголошує, що ніхто зі спадкоємців за заповітом (онуків спадкодавця) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Родинні відносини спадкодавця та спадкоємців поза розумним сумнівом свідчать про обізнаність спадкоємців, у т.ч. позивача, зі змістом заповіту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини( ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК).

Отже, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12 право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини встановила, зокрема, правило, юридичної визначеності (певності), котре, з-поміж іншого, є складовою законного права можливого правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування юридичної визначеності має на меті забезпечення остаточності так званих юридичних станів, захист потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Ураховуючи встановлені у справі обставини, у т.ч. смерть спадкодавця у 2004 році, не ініціювання жодним із спадкоємців (онуків спадкодавця) питання прийняття спадщини за заповітом протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, звернення позивача до суду із позовом у 2017 році, тобто через 13 років після виникнення права на спадщину за заповітом, суд робить висновок, що позивач не надав до суду доказів того, що у нього були непереборні труднощі у своєчасній подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, в тому числі і на час закінчення даного строку, та він не був повідомлений про існування заповіту на його ім'я.

Відтак суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; проживає: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач - Семенівська державна нотаріальна контора (Полтавська обл., Семенівський р-н., смт. Семенівка, вул. Шевченка, 31, ).

Відповідач - ОСОБА_2, АДРЕСА_3.

Третя особа - Степанівська сільська рада Семенівського району Полтавської області (Полтавська обл., Семенівський р-н., с. Степанівка, вул. Миру, 48, ).

Суддя В.Ф.Харченко