Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3695/15-ц
Провадження №: 4-с/332/2/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді: Безлер Л.В., при секретарі Жечевій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя щодо розгляду заяви про тимчасове непроведення будь-яких виконавчих дій та надання відстрочки виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя щодо розгляду заяви про тимчасове непроведення будь-яких виконавчих дій та надання відстрочки виконання рішення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 15.06.2016 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 51397800 на підставі виконавчого листа №332/3695/15-ц виданого 01.06.2016 року Заводським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 52182,00 грн. У той же час 01.12.2017 року до цивільної палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ направлено касаційну скаргу на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.03.2016 року та на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 19.05.2016 року про скасування вищевказаних рішень та передачу справи на новий розгляд. У звязку з цим 11.12.2017 він звернувся до ВДВС з заявою про непроведення тимчасово будь-яких виконавчих дій щодо стягнення заборгованості та відстрочки виконання рішення суду на час перегляду касаційної скарги . 19.12.2017 відповіддю №3715 начальник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя відмовив йому в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду. На підставі викладеного просив суд визнати неправомірною бездіяльність начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя щодо розгляду заяви про тимчасове непроведення будь-яких виконавчих дій та надання відстрочки виконання рішення. Надати відстрочку виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2016 року по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за виконавчим листом №332/3695/15-ц виданий 01.06.2016 року на час перегляду касаційної скарги чи відмови в задоволенні такої заяви у цивільній справі та набрання нею законною сили.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав заяву з клопотанням розгляду заяви без його участі.

Представник Заводського ВДВС в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав відзив на скаргу та розгляд справи без їх участі, просив відмовити у задоволенні скарги.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з відзиву Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя, боржником 11.12.2017 року надано заяву про тимчасове непроведення будь-яких виконавчих дій та надання відстрочки виконання рішення суду.19.12.2017 року боржнику було надано відповідь про відмову у задоволенні заяви, оскільки діючим законодавством не передбачено з наданих боржником підстав не проводити будь-яких виконавчих дій. З 01.06.2016 року не виконується рішення суду №332/3695/15-ц, оскільки ОСОБА_1 звільнився у 2016 році з підприємства,коли було направлено постанову до бухгалтерії підприємства, також боржником було відчуження нерухоме майно, з місця реєстрації боржник знявся.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає,виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення(хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В діях державного виконавця, не вбачається порушень вимог законодавства, його дії проведенні у чіткій відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», тому підстав для задоволення скарги цій частині у суду немає.

Відповідно до частин 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Окрім цього, відповідно до ч.4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють обєктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Заявником не подано суду жодного переконливого доказу, який слугував би підставою для відстрочки виконання судового рішення від 15.03.2016 року.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що вказані заявником обставини не дають підстав для застосування судом відстрочки виконання рішення в порядку ст.435 ЦПК України, а тому в задоволенні скарги і в цій частині слід відмовити.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 247, 435 447,450,451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя щодо розгляду заяви про тимчасове непроведення будь-яких виконавчих дій та надання відстрочки виконання рішення -залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.В. Безлер