Справа №490/9676/14-ц 21.08.2018
Провадження №88-ц/784/1/18
Справа 490/9676/14-ц
Провадження № 88-ц/784/1/18
У Х В А Л А

21 серпня 2018 року, суддя апеляційного суду Миколаївської області ЯмковаО.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, подану в її інтересах представником - адвокатом ОСОБА_2, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року по справі за її позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2015 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалено про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/5 частину спірної квартири за ОСОБА_1 та на 4/5 частини спірної квартири за ОСОБА_3

Не погодившись із таким рішенням, 22 червня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, де посилалася на те, що 31 жовтня 2016 року вона дізналася про укладення договору дарування та його розірвання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

При подачі заяви клопотала про поновлення пропущеного процесуального строку, у якому зазначала, що через відсутність в Цивільному процесуальному кодексі прямої чіткої вказівки на те, до якого суду слід подавати таку заяву, 2 листопада 2016 року помилково подала її у встановлений законом строк до Центрального районного суду м.Миколаєва, а не до апеляційного суду Миколаївської області, яким змінено рішення суду першої інстанції.

25 липня 2018 року до апеляційного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа 490/9676/14-ц з Центрального районного суду Миколаївської області після її перегляду у касаційному порядку Верховним Судом.

Ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області від 27 липня 2018 року заяву ОСОБА_1, подану в її інтересах представником - адвокатом ОСОБА_2., залишено без руху, запропоновано у строк, який не перевищує 10 днів, повідомити про існування будь яких інших поважних причин пропуску процесуального строку.

Відповідно до зворотнього повідомлення позивачка ОСОБА_1 отримала копію ухвали про залишення її заяви без руху 2 серпня 2018 року (т.2 а.с. 78).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав копію вищезазначеної ухвали 31 липня 2018 року, про що свідчить його особистий підпис на копії супроводжувального листа (т.2 а.с 76).

За такого останнім днем усунення зазначених в ухвалі судді апеляційного суду Миколаївської області було 13 серпня 2018 року.

Однак ні ОСОБА_1, ні її представник вимоги ухвали не виконали, про існування будь-яких інших поважних причин пропуску процесуального строку, ніж зазначені у попередньому клопотанні не повідомили.

За такого у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року за нововиявленними обставинами слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 362 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяв на момент подачі заяви) та ст. 424 ЦПК України (в чинній реакції) заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами які беруть участь у справі протягом одного місяця (30 днів в чинній редакції ЦПК) з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Як вбачається з тексту заяви, позивачка зазначає, що довідалась про те, що спірна квартира 16 лютого 2015 року була подарована ОСОБА_3 їх спільній доньці ОСОБА_4 отримавши 31 жовтня 2016 року у приватного нотаріуса Добринової Л.А. копію договору дарування. Зазначену копію ОСОБА_1 отримала як представник ОСОБА_4, підтвердивши це копією довіреності від 17 жовтня 2016 року.

З наступного факту можна зробити висновок, що ОСОБА_1, як представнику та рідній матері ОСОБА_4 стало відомо про укладення договору дарування до отримання його засвідченої копії, щонайменше з дня видачі довіреності - 17 жовтня 2016 року.

За такого, з моменту отримання відомостей про укладення договору дарування спірного майна до звернення до Центрального районного суду м. Миколаєва 2листопада 2016 року пройшло 16 днів від визначеного законом процесуального строку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 20 січня 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 повідомив суду, що ОСОБА_3 намагається продати квартиру.

За зверненням ОСОБА_1 про перегляд судового рішення до суду першої інстанції останнім постановлено ухвалу від 6 березня 2017 року про відмову в задоволенні заяви.

12 квітня 2017 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2017 року та ухвалу судді цього ж суду від 3 листопада 2016 року скасовано, а справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 вересня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами повернуто до того ж суду для нового розгляду зі стадії відкриття провадження.

В мотивувальній частині вищевказаної ухвали зазначено, що провадження за заявою ОСОБА_1 відкриттю не підлягало, оскільки рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2015 року було змінено рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року.

Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, і її того ж дня було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень.

З заявою про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернулася 22 червня 2017 року.

За такого, з дня постановлення ухвали апеляційним судом до дня звернення з заявою про перегляд до відповідного суду минуло ще 69 днів, що склало в сумі 85 днів з урахуванням часу, з якого ОСОБА_1 дізналася про нововиявлену обставину та звернулася до суду першої інстанції (16 днів) та з моменту постановлення ухвали апеляційного суду.

Відповідно до норми закону, що діяла на час звернення з заявою до суду законодавець пов'язує початок перебігу процесуального строку саме з днем встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

За це також вказує і абзац 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року, в якому визначено, що процесуальний строк обчислюється з дня встановлення обставин, передбачених п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в редакції що діяла на момент звернення до суду з заявою), коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує , що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та її нового вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру («Пономарьов проти України», №3236/03, §40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа яка звертається з заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя («Pravednaya v. Russia», №69529/01, §27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

На підставі вищенаведеного, доходжу до висновку, що ОСОБА_1 допущено значний пропуск процесуального строку на звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та не зазначено будь-яких конкретних фактичних обставин, які б перешкоджали їй подати вчасно заяву до апеляційного суду Миколаївської області, а за такого поважні причини для його поновлення не встановлено.

Враховуючи норми матеріального та процесуального прав, практику Європейського суду з прав людини, керуючись ст.ст. 10, 127, 424, 427 ЦПК України

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, поданого в її інтересах її представником, адвокатом ОСОБА_2, про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу заяви про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року - відмовити.

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, поданої в її інтересах адвокатом ОСОБА_2, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом 30 днів.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області О.О. Ямкова