Справа № 487/3411/17
Провадження № 2/487/260/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання - Гладкої К.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва цивільну справу 487/3411/17 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане на імя ОСОБА_5, частково недійсним та визнати за ним право власності на ? частку спадкового майна, яке відкрилось після смерті його батька, ОСОБА_6. Свої вимоги обґрунтовував тим, що у звязку із виїздом на роботу за кордон, йому не було відомо про смерть батька, а тому він не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також позивач зазначив, що мачусі (відповідач по справі) було відомо про його місце проживання, але вона свідомо ввела в оману нотаріуса, повідомивши йому, що він з батьком не спілкувався та що місце його перебування їй не відомо, а тому свідоцтво про право власності на спадщину за законом було оформлено на імя ОСОБА_5.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2017 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2017 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру №63, що розташована по вулиці Генерала Карпенка, 67 в місті Миколаєві.

19.07.2017 року представником відповідача в судовому засіданні до суду надані заперечення проти позову разом з документами, відповідно до яких просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 55 від 07.02.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в звязку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 01.02.2018 року ОСОБА_7 звільнено з посади судді Заводського районного суду м. Миколаєва у звязку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоровя, тому вказаний суддя не зможе брати участь у розгляді даної цивільної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено ОСОБА_8

Ухвалою суду від 12.02.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила про їх задоволення.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, позивач є сином ОСОБА_9 та померлого ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV ФП №345741 від 25.03.1992 року, актовий запис №1170. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2008 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були позбавлені батьківських прав.

19.06.2016 року батько позивача помер, про що 24.06.2016 року було зроблено відповідний актовий запис №2487, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про смерть серії І-ФП №260745 від 08.06.2017 року.

На час смерті ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, яка зареєстрована та проживала разом з померлим у спірній квартирі.

Після смерті чоловіка, відповідач звернулася до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на що останньою була заведена спадкова справа №23/2016 від 18.07.2016 року. В своїй заяві ОСОБА_5 вказала, що окрім неї спадкоємцем також є син померлого, але місце проживання його їй не відомо (копія заяви від 18.07.2016 року).

26.12.2016 року ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру № 63, яка знаходиться по вулиці Генерала Карпенка будинок 67 у місті Миколаєві.

Відповідно до положень Книги 6 глави 84 ЦК України, за загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того порядок реалізації спадкоємцями свого права на прийняття спадщини та набуття права власності на спадкове майно передбачений наступними нормами ЦК України.

Так згідно, ст. 1261 Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ст.1269 ЦК України).

Також законодавством передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Поряд з тим, згідно ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення впостанові ВСУ від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося представником позивача те, що ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, з позовною заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, під час розгляду якої суд повинен був встановити поважність пропуску зазначеного строку, також.

Отже зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 фактично не було вчинено жодної дії, яка б свідчилапро прийняття ним спадщини, хоча з досліджених у судовому засіданні фотознімків закордонного паспорту ОСОБА_4, наданих представником позивача, вбачається, що останній виїхав з території України 09.08.2016 року, тобто вже після смерті батька.

При цьому пояснення свідків з боку позивача ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, не можуть бути підставою для визнання за позивачем права власності на

спадкове майно та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на предмет спору та порядок набуття права власності на спадкове майно зазначений вище.

Крім того статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ФП №105083 від 01.07.2014 року, ОСОБА_5 є дружиною померлого, а тому відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Отже, враховуючи викладене, суд не вбачає, що право позивача на прийняття спадщини було порушено, а тому у задоволені вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158,263,265, 273,354, п-п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна - відмовити.

Заходи забезпечення позову - арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2017 року - скасувати після набрання законної сили даним рішенням.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_4, народився 09.03.1992 року у м. Миколаєві, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_5, народилася 07.03.1971 року у с. Лапшин, Бережанського району, Тернопільської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року

Головуючий суддя І.В.Боброва