Провадження №22-ц/772/124/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Прокопчук А. В.
Доповідач :Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 рокуСправа № 127/2-1285/2007м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2017, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області А.В. Прокопчук,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської Ірини Ігорівни щодо виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі №2-1285-2007.

До початку розгляду скарги по суті, ОСОБА_2 було подано уточнену скаргу на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської Ірини Ігорівни, зацікавлена особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Онопрієнко Інна Віталіївна, відповідно до якої він просив визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевської Ірини Ігорівни у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця Онопрієнко Інни Віталіївни при виконанні виконавчого листа №2-1285-07 виданого 18.06.2009 Замостянським районним судом м. Вінниці та виконавчого провадження з його виконання ВП №13689527 від 15.07.2009, де ОСОБА_2 є стягувачем; зобов'язати в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Ярушевську Ірину Ігорівну негайно здійснити дієвий належний контроль за діями державного виконавця відділу Онопрієнко Інни Віталіївни щодо вжиття нею заходів у виконавчому провадженні згідно Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, направлення вимоги до боржника - ГТУЮ у м. Києві та запитів до ДАК «Укрресурси» і до Печерського районного ВДВС м. Києва і отримати відповіді про наявність залишку суми боргу повного розрахунку перед ОСОБА_2 та видачі наказу про звільнення і заповненої трудової книжки, згідно законодавства, для завершення виконавчого провадження ВП №13689527 відкритого 15.07.2009 і про їх виконання повідомити суд і скаржника в місячний строк, згідно статті 389 ЦПК України.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що у відділі примусового виконання рішень у державних виконавців перебуває на виконанні з 2009 року і до цього часу виконавчий лист №2-1285-07, виданий 18.06.2009 Замостянським районним судом м. Вінниці, де ОСОБА_2 є стягувачем.

Скаржник зазначає, що він неодноразово звертався до керівництва відділу про бездіяльність і відсутність контролю за діями державних виконавців при виконанні виконавчого провадження ВП №13689527, однак дієвих мір по контролю не було прийнято.

ОСОБА_2 оскаржував в судовому порядку бездіяльність державних виконавців у цих провадженнях, яка визнавалась судом протиправною. Виконавчі провадження передавалися від одного виконавця до іншого, але ефективних і своєчасних заходів та належного контролю для виконання судових рішень не вживалось.

Скаржник вважає, що виконання цих проваджень тепер уже стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі «ОСОБА_2 та інші проти України» і потребує посиленого та дієвого контролю та для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 стосовно повного розрахунку не виконано, але оскаржувана особа стверджує, зворотнє, оскільки не проконтролювала стан його виконання та не витребувала для огляду виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 біло відмовлено.

З таким судовим рішенням ОСОБА_2 не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважаючи ухвалу незаконною, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, він просив її скасувати, а його скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а згідно з пунктом третім частини другої цієї норми виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Також ч. 1 ст. 74 Закону, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор, як учасник виконавчого провадження, мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, та користуватися іншими правами, наданими законом.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини справи.

Замостянським районним судом м. Вінниці 24 березня 2009 року видано виконавчий лист №2-1285-07 про зобов'язання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006 і від 13.11.2006, в частині зобов'язань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006, 21.09.2006, 10.10.2006, 13.11.2006, 23.11.2006.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Роєнка Р.В. від 15.07.2009 було відкрито виконавче провадження ВП №13689527 з виконання вищевказаного виконавчого листа .

Відповідно до змісту вказаного виконавчого листа зобов'язано ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006 і від 13.11.2006, в частині зобов'язань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006, 21.09.2006, 10.10.2006, 13.11.2006, 23.11.2006.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року у справі №127/25888/16-ц, яке набуло законної сили згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 20.02.2017, задоволено позов ОСОБА_2 до Акціонерної компанії "Укрресурси" про зміну дати звільнення та зобов'язано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку. Вказаним судовим рішенням встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 (запис 10) наказом №1 ДАК «Укрресурси» від 01.12.2015 змінено дату звільнення з 08.05.2012 на дату 01.12.2015.

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, станом на 01.12.2015 виконавчий лист Замостянського районного суду м. Вінниці №2-1285-07 від 24.03.2009, в частині зобов'язань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_2, було виконано.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року зобов'язано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з 26.12.2015, про що внести відповідний запис в трудову книжку. Таке рішення не перебувало на примусовому виконанні, а тому міський суд правомірно не взяв його до уваги.

Виконання усіх наявних виконавчих проваджень стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі «ОСОБА_2 та інші проти України». Для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі №2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_2 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК "Укрресурси" та зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_2 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК "Укрресурси" за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1 188 937 грн 30 коп.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі №802/1462/16-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльності та тяганини щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14 у справі №25663/02, в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004, стосовно стягнення частини коштів невиплаченого боргу, скасування як незаконної постанови старшого державного виконавця Департаменту ДВС ВП№44360795 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення ЄСПЛ №25663/02, зобов'язання усунути порушення прав шляхом негайного і в примусовому порядку виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14 у справі №25663/02, в частині перерахування коштів в сумі 1441074,23 грн, як складову повного розрахунку, що не виплачена станом на 01.09.2016 , встановлену рішеннями місцевих судів м. Вінниці, що набули законної сили.

Згідно частини третьої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що 17.07.2014 Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі №25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України" , яким передбачено додаткові заходи індивідуального характеру та зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 13.08.2014 відкрито виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" та зобов'язано боржника - державу Украйна добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016 у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що Департаментом ДВС виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині, яка стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007. Судом в даній постанові також зазначено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 у справі № 2-4319/06, яким стягнуто з ДАК "Укрресурси" на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за сумісництво посад за період з 01.03.2002 по 01.01.2003 з врахуванням компенсацій при інфляції за затримку розрахунку на суму 7564,50 грн та зобов'язано відповідача звільнити ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера заводу "Модуль" з 01.12.2006 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з проведенням повного розрахунку по дату звільнення, було скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2007, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2008 р. А тому вказане судове рішення не підлягає виконанню, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_2 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 та на виконання рішення ЄСПЛ, є визначеною станом на жовтень 2015 року і становить 1 900 147,03 грн. Оскільки виплата на суму 711 209,73 грн, які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, ОСОБА_2 вже виплачена, то останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

Відповідно до вимог вищевказаної постанови Департаментом перераховано ОСОБА_2 кошти в сумі 1188937,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2994 від 03.08.2016, та подано до суду звіт про виконання постанови від 18.04.2016 у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016.

13.09.2016 у зв'язку із фактичним виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14 у справі №25663/02 та виплати суми 1188937, 30 грн виконавче провадження №44360795 закінчено, про що винесено відповідну постанову.

Відмовляючи в задоволенні скарги, міський суд, встановивши вказані обставини, виходив з того, що рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 виконані, оскільки встановлена перед ним заборгованість повністю сплачена, дата звільнення змінена, а отже виконавчий лист №2-1285-07, з приводу якого подана скарга, виданий 24.03.2009 Замостянським районним судом м. Вінниці, про зобов'язання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006 і від 13.11.2006, в частині зобов'язань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006, 21.09.2006, 10.10.2006, 13.11.2006, 23.11.2006, також виконано в повному обсязі 3 серпня 2016 року. Таким чином підстави для визнання бездіяльності начальника відділу щодо відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця відсутні.

Також судом було правильно враховано те, що Ярушевська І.І. (відповідно до пояснень заявника) розпочала виконувати обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з січня 2017 року. На посаду начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби вона була призначена з 15 березня 2017 року, тобто після фактичного виконання виконавчого листа, а тому відсутні будь-які підстави для висновку про її бездіяльність щодо виконання вказаного виконавчого листа.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаній нормі скаржником залишились недоведеними обставини, на які він посилався, що вказує на необґрунтованість його скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом були допущені порушення ст. 386 ЦПК України.

За змістом вказаної статті скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Апеляційним судом встановлено, що вказані особи - заявник та інша посадова особа ДВС, довіреність якої належним чином посвідчена, були залучені до участі у справі, були присутні у судовому засіданні, а тому порушень процесуального закону, про які говорить заявник, немає.

Доводи скарги в іншій частині зводяться до незгоди заявника з висновком суду першої інстанції щодо проведення з ним повного розрахунку по встановленому боргу. Також ним зазначено, що видачі наказу про звільнення та трудової книжки так і не відбулось. На підтвердження таких обставин ОСОБА_2 надав копію рішення Апеляційного суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні його позову про скасування наказу ДАК «Укрресурси» про його звільнення та зобов'язання вчинити певні дії.

Апеляційний суд, дослідивши надане рішення, встановив, що останнє не містить посилань, які б підтверджували доводи заявника щодо наявності у ДАК «Укрресурси» перед ним боргу. Також він не містить жодних відомостей щодо невидачі йому трудової книжки, що, до речі, даної справи не стосується.

Натомість ті судові рішення, які лягли в основу постановленої міським судом ухвали, містять чіткі посилання на обставини, що підтверджують повну виплату боргу ОСОБА_2 та видачу наказу про звільнення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними і не спростовують висновків суду , а тому до уваги судом не приймаються.

При постановленні ухвали Вінницьким міським судом Вінницької області було додержано норми матеріального та процесуального права, а тому її слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді: