ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8600/18 Номер провадження 22-ц/814/837/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Хіль Л.М., Абрамова П.С.,

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщені суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року постановлену у складі судді Савченко Л.І., в м. Полтаві, повний текст якої складений 13 листопада 2018 року, у справі № 554/8600/18 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про повернення коштів та стягнення моральних та матеріальних збитків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про повернення коштів та стягнення моральних та матеріальних збитків.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про повернення коштів та стягнення моральних та матеріальних збитків визнано неподаною та повернуто позивачу разом з матеріалами позову.

З ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року не погодився позивач ОСОБА_2, та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року, та розглянути його позовну заяву.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи згідно з положеннями ч.13 ст.7 ЦПК України та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу із забезпеченням учасникам справи права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі судді від 26 жовтня 2018 року, а тому є всі підстави для застосування положень ч.3 ст. 185 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про повернення коштів та стягнення моральних та матеріальних збитків.

Ухвалою судді від 26 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона, на думку судді, не відповідала вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України. Надано строк для усунення недоліків, але не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі суддею місцевого суду вказано, що позивач не зазначив, хто є позивачем та відповідачем, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача (якщо такі відомості позивачу відомі) та свій реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України сторін, адреси електронної пошти сторін.

Також зазначено, що позивачем позовні вимоги не конкретизовані, а саме не зазначено, хто саме повинен повернути йому оплачені ним у жовтні 2017 року кошти. Спосіб захисту, зазначений позивачем, суперечить п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», що у разі задоволення позову унеможливить виконання рішення, що не забезпечить захисту прав позивача. Окрім того, позивачем не вказані правові підстави позову, не зазначено чи вживалися заходи досудового врегулювання спору та позовна заява в порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

12 листопада 2018 року позивачем надано доповнення до позовної заяви, у яких викладено позовні вимоги відповідно до вимог, наведених в ухвалі судді Октябрського районного суду від 26 жовтня 2018 року.

Проте, ухвалою судді від 13 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу. Підставою повернення позовної заяви стало те, що у доповненнях до позовної заяви позивач зазначив двох відповідачів, а саме: ОСОБА_3 та ТОВ «Полтавагаз збут». При цьому, в порушення п.2ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач не зазначив адреси, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача ОСОБА_3 Також, в порушення п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач не конкретизував свої позовні вимоги, щодо кожного з відповідачів.

З висновками місцевого суду колегія суддів в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Статтями 55 і 124 Конституції України гарантоване право особи на звернення до суду за захистом своїх прав. Вказане положення закріплено також у ст.4 ЦПК України.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви містить стаття 175 ЦПК України, згідно з якою у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно ч.5ст.177 ЦПК України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ч. 1-3 ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом ст.ст.13,175ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

Крім того, на стадії предявлення позовної заяви, вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє відповідність позовної заяви вимогам статті 175 ЦПК України, тобто перевіряє передумови права на пред'явлення позову особи та дотримання порядку її подання, та не вправі уточнювати, пропонувати позивачу надати (зазначити) докази, які на думку суду повинні відповідати за позовом.

При цьому, п. 7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення. Тобто, суд не вправі з цих підстав залишити позовну заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Разом з цим, апеляційний суд позбавлений повноважень вирішення питання відкриття провадження у справі та розгляду справи по суті, тому вимога апеляційної скарги про розгляд позовної заяви з доповненнями безпосередньо в апеляційному суді не підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що місцевим судом питання про повернення позовної заяви ОСОБА_2 вирішено з порушення встановленого порядку та норм чинного цивільно-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.6 ч.1, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2018 року скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про повернення коштів та стягнення моральних та матеріальних збитків направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду ОСОБА_1