Справа № 569/1641/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2018 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника Рівненської міської ради Поліщук І.С.,

представника ТзДВ «Рівненський завод будівельних матеріалів»

адвоката Добродій-Котенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу № 569/1641/17 за позовом ОСОБА_5 до Рівненської міської ради, товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» про визнання недійсним договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_5 підтримав та просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 16 вересня 2013 року, укладений між Рівненською міською радою і товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» в частині надання в оренду земельної ділянки площею 0,4390 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,4390 га, що розташована у АДРЕСА_1 та призначена для ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 27 квітня 1998 року НОМЕР_1, виданого Великоомелянською сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 5475.

16 вересня 2013 року між Рівненською міською радою і товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 24371 кв.м. (2,4371 га), яка знаходиться в АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка повністю накладається на належну позивачу земельну ділянку площею 0,4390 га, чим порушуються його права власника.

Представник Рівненської міської ради Поліщук І.С. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 заперечила та просить суд у задоволенні позову відмовити.

На заперечення позовних вимог представник Рівненської міської ради посилається на те, що Рівненська міська рада, укладаючи оспорюваний договір оренди землі, діяла в межах чинного законодавства та відповідно до своїх повноважень. Оскільки у Державному земельному кадастрі були відсутні відомості про належність позивачу земельної ділянки на АДРЕСА_1, Рівненська міська рада не могла передбачити тієї обставини, що при передачі товариству з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» земельної ділянки в оренду до складу цієї ділянки увійде і належна позивачу земельна ділянка.

Представник товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» Добродій-Котенко О.М. в судовому засіданні позов ОСОБА_5 не визнала і у задоволенні позову просить суд відмовити.

На заперечення позовних вимог посилається на те, що позивачем не доведено, яке саме його право і яким чином було порушено оспорюваним договором оренди землі. Вважає, що факт накладення орендованої заводом земельної ділянки на земельну ділянку, що належить позивачу, належними доказами не доведено. Також вказує на те, що у Державному земельному кадастрі будь-яких відомостей про належну позивачу земельну ділянку немає.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі,суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,4390 га, що розташована у АДРЕСА_1 та призначена для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 27 квітня 1998 року НОМЕР_1, виданим Великоомелянською сільською радою народних депутатів та зареєстрованим в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 5475.

Вказаний державний акт на право приватної власності на землю ніким не оспорюється, не був скасований чи визнаний судом недійсним, а тому є чинним, що відповідачами не заперечується.

Судом також встановлено, що 16 вересня 2013 року між Рівненською міською радою і товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 24371 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1.

Як слідує з договору оренди землі, вказана земельна ділянка призначена для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами (для розширення Басівкутського родовища суглинків).

Згідно висновку експертного дослідження № 161020/З_С судової земельно-технічної експертизи від 21 листопада 2016 року, проведеного судовим експертом ОСОБА_7 (ПП «Експерт-Рівне-Консалт»), земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,4371 га накладається на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,4390 га, що належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 від 27 квітня 1998 року.

Згаданий висновок експерта суд визнає належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом на підтвердження тієї обставини, що до складу земельної ділянки, що була передана в оренду товариству з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» увійшла земельна ділянка площею 0,4390 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно вимог частин першої та другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як передбачено частинами першою та другою статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частин першої та другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За встановлених по справі обставин суд прийшов до висновку, що, укладаючи 16 вересня 2013 року з товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» договір оренди землі та передаючи в оренду у складі земельної ділянки площею 2,4371 га земельну ділянку площею 0,4390 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5, Рівненська міська рада порушила гарантоване Конституцією України право приватної власності позивача на вказану земельну ділянку.

Оскільки Рівненська міська рада, не будучи власником земельної ділянки площею 0,4390 га, яка розташована в АДРЕСА_1, розпорядилась нею, а саме передала в оренду, договір оренди у цій частині є недійсним у зв'язку з недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою та другою статті 203 ЦК України, а також є таким, що порушує публічний порядок, оскільки спрямований на порушення конституційних прав і свобод позивача.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 16 вересня 2013 року, укладений між Рівненською міською радою і товариством з додатковою відповідальністю «Рівненський завод будівельних матеріалів» в частині надання в оренду земельної ділянки площею 0,4390 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Повне рішення складено 09 січня 2018 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь