Справа № 658/4538/17
(провадження № 2/658/318/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Подячевої І.Д.,

при секретарі Бердніковій С.В.,

за участю представника позивачів та позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в місті Каховка у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Каховської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Василівської сільської ради про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Каховської РДА, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Василівської сільської ради про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області або у разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Каховського району Херсонської області.

В обґрунтування позову зазначається, що 23 липня 1996 року ОСОБА_6, як член КСП ім. Карла Маркса, отримала сертифікат на право на земельну частку пай у розмірі 6,66 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності КСП ім. Карла Маркса Василівської сільської ради Каховського району. 09 квітня 2001 року ОСОБА_6 померла, у звязку з чим позивачі отримали у спадок належний їй сертифікат, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину від 22 травня 2017 року. У відповідності до Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» позивачі мають право на виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості). Позивачі з метою реалізації свого права на землю звернулись до Каховської РДА із заявою про виділення в натурі земельної ділянки. За результатом розгляду заяви Каховською РДА відмовлено позивачам у виділенні такої земельної ділянки та запропоновано звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивачів та позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що вона із іншими позивачами має право на землю, що підтверджено відповідними свідоцтвами про право на спадщину, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області в порушення норм земельного законодавства не виділяє позивачам земельну ділянку, а тому вони змушені були звернутись до суду із відповідним позовом.

Представник Каховської районної державної адміністрації у судовому засіданні проти позову не заперечувала та просила його задовольнити та додатково пояснювала, що відповідно до ст. 122 ЗК України, станом на 2018 рік повноважним органом влади з питань земельних ресурсів є Держгеокадастр, тобто саме цей орган розпоряджається землями державної форми власності. Оскільки в межах Василівської сільської ради відсутні станом на 2017 рік вільні землі, які повинні видаватись власникам земельних паїв, органи Держгеокадастру повинні згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за згодою позивачів виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку меншого розміру за рахунок земель запасу чи резервного фонду на території відповідної ради або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у судовому засіданні заперечував проти позову, у звязку з чим зазначала, що Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» чітко встановлено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що відповідачами в справах, де порушується право власника паю, є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районні державні адміністрації та виконавчі органи місцевого самоврядування. Таким чином, Держгеокадастр є неналежним відповідачем у спорі, який виник з приводу виділення в натурі розпайованих земель.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року було витребувано з Любимівської селищної ради інформацію щодо наявності вільних земельних ділянок колективної власності КСП ім. Карла Маркса на території Василівської сільської ради, які можливо передати у приватну власність з розробкою відповідної землевпорядної документації для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивачів та відповідачів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Так, судом встановлено, що 01 лютого 2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 09 квітня 2001 року.

22 травня 2017 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 померлого 18 грудня 2001 року.

Позивачі після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 успадкували право на земельну частку (пай) в землях Колективного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_8, що знаходиться с. Василівка Каховського району Херсонської області, розміром 6,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 12-13).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були членами КСП ім. К.Маркса, про що також зазначено в свідоцтвах про право на спадщину.

01 вересня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Каховської районної державної адміністрації із заявами про виділення (відведення) в натурі (на місцевості) належну їм земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936 та свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2017 року № 85, за законом від 01 лютого 2017 року № 27 та за законом від 22 травня 2017 року № 84 по 13 частки кожному із земель КСП ім. К.Маркса Василівської сільської ради розміром 6,66 умовних кадастрових гектар.

Згідно протоколу від 24 листопада 2017 року постійно діюча комісія з питань повязаних із земельними відносинами при Каховській РДА прийняла рішення відмовити заявникам у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до сертифікату у звязку з тим, що на території Василівської сільської ради відсутні вільні землі колективної власності КСП ім. К.Маркса та при цьому заявникам розяснено положення ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» щодо можливості отримати земельну ділянку за рахунок запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Правовідносини в сфері обігу земель регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Так, відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Згідно ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають:

колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;

громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);

громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину.

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;

оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;

приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Зі змісту наведених норм Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що паювання сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, здійснювалось з урахуванням кількості членів колективного сільськгосппідприємства та на принципах рівності щодо визначення розміру частки (паю) від загальної площі земель. При цьому, виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) здійснюється саме із земель колективної власності, переданих свого часу колективним сільськогосподарським підприємствам у власність. .

Як вбачається зі свідоцтв про право на спадщину, ОСОБА_6 (спадкодавець) була записана за № 327 у списку членів КСП ім. К.Маркса, станом на липень 1996 року, тобто паювання земель колективної власності здійснювалось з урахуванням її частки.

У відповідності до вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» позивачі звернулись до Каховської районної державної адміністрації із заявою про виділення (відведення) в натурі (на місцевості) належну їм земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936 та свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2017 року № 85, за законом від 01 лютого 2017 року № 27 та за законом від 22 травня 2017 року № 84 по 13 частки кожному із земель КСП ім. К.Маркса Василівської сільської ради розміром 6,66 умовних кадастрових гектар

Однак, Каховською РДА відмовлено заявникам у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до сертифікату у звязку з тим, що на території Василівської сільської ради відсутні вільні землі колективної власності КСП ім. К.Маркса та при цьому заявникам розяснено положення ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» щодо можливості отримати земельну ділянку за рахунок запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

При цьому під час засідання постійно діючої комісії з питань повязаних із земельними відносинами при Каховській РДА землевпорядником Василівської сільської ради ОСОБА_9 було зазначено, що заявлена позивачами земельна ділянка за Схемою поділу земель колективної власності КСП ім. К.Маркса віднесена до земельних часток (паїв) контур 15, тому за можливе виділити заявникам земельну частку (пай) на ділянці яка вказана на викопіюванні. У звязку з тим, що відомості Схеми поділу земель є підставою для визначення категорії земель при наданні їх у власність.

В судовому засіданні землевпорядник ОСОБА_9 підтвердила, зазначене вище.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити позивачам земельну ділянку на території іншої ради в межах Каховського району, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаються на ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», щодо можливості виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області, у разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду.

Проте, як вірно зазначено представником Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» застосовується, лише у разі відсутності вільних земель для громадян України, евакуйованих із зони відчуження, відселених із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадян України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонерів з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Позивачі до зазначеної категорії осіб не відносяться, що представником позивачів та позивачем ОСОБА_1 було підтверджено в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норма земельного законодавства, на яку посилаються позивачі не регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами та не є підставою для зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити позивачам земельну ділянку на території іншої ради в межах Каховського району, на підставі ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Так, після звернення до суду позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки (паю) із земель колишньої колективної власності КСП ім. К.Маркса Василівської сільської ради Каховського району, отриманої у спадщину.

Листом від 07 лютого 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повідомило позивачів, що витребування земельної частки (паю) можливо виключено за рішенням суду, оскільки вони не підпадають під категорію громадян визначених в абзаці 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Позивачі звертаючись до суду в прохальній частині зазначили, зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області або у разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Каховського району Херсонської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 158 Земельного кодексу України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Зі змісту наведених норм Земельного кодексу вбачається, що виділення або відмова у виділенні земельних ділянок громадянам із земель державної форми власності є виключною компетенцією органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносини, якими на цей час являються Управління Держгеокадастру в областях.

У разі відмови повноважних органів, до яких відносяться Управління Держгеокадастру, у виділенні земельних ділянок державної форми власності громадянам, останні мають право оскаржити таку відмову у судовому порядку, якщо вважають таку відмову неправомірною та такою, що не відповідає вимогам земельного законодавства.

ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в позовній заяві не ставлять питання щодо визнання неправомірною відмову Управління Держгеокадастру у виділенні їм земельної ділянки, однак без вирішення питання щодо правомірності відмови державного органу у виділенні громадянам земельної ділянки суд не може вирішувати питання щодо зобовязання такого органу виділити громадянам будь-яку земельну ділянку, оскільки це є дикрецією самих органів державної влади, суд не може заміняти органи влади та зобовязувати їх вчиняти дії, які безпосередньо повязанні з їх компетенцією, при цьому не вирішуючи питання щодо законності відмови та порушенні прав громадян.

При цьому суд звертає увагу, що питання щодо визнання протиправною відмову державного органу у виділенні земельної ділянки громадянам вирішується в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства і зобовязання державного органу вчиняти певні дії на поновлення порушеного права громадян також вирішується в порядку встановленому КАС України.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові суду від 27 лютого 2018 року справа № 818/661/17.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту свого права на виділення земельної ділянки в натурі на місцевості шляхом звернення до суду із позовними вимогами про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області або у разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Каховського району Херсонської області.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 264, 274, 279, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Каховської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Василівської сільської ради про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виділити земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 006936, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області або у разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Каховського району Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Д. Под'ячева