Справа № 161/7189/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/89/18 Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - Федорчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 059-2008-524, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 181840 швейцарських франків, а позичальник зобов'язався належним чином використати і повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 9,95 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, з кінцевим терміном повернення 10.03.2038 року. 12.03.2011 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 059-2008-524-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що виникають із кредитного договору від 12.03.2008 року № 059-2008-524.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути солідарно з відповідачів в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 92790,51 швейцарських франків та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» () - 92790,51 (дев'яносто дві тисячі сімсот дев'яносто швейцарських франків 51 сантимів).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просив скасувати оскаржуване рішення суду в частині солідарного стягнення з нього заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, покликаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції під час розгляду справи представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 059-2008-524 та в подальшому додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 181840 швейцарських франків, а позичальник прийняв та зобов'язався належним чином використати і повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 9,95 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, з кінцевим терміном повернення 10.03.2038 року (а.с. 6-17). Банк умови договору виконав, надавши позичальнику кредит в сумі 181840 швейцарських франків, що підтверджується меморіальним ордером № 0592900снf000253 від 12.03.2008 року (а.с. 83). Позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 15.12.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 92790,51 швейцарських франків, з яких: сума дострокового стягнення кредиту 92750,51 швейцарських франків, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості. 12.03.2011 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки №059-2008-524-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору від 12.03.2008 року № 059-2008-524 (а.с. 59-66).

Відповідно до вимог ст. ст. 611, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо, договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом(ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 059-2008-524 Кредитор зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 181840, 00 швейцарських франків, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 9,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору № 059-2008-524 погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів.

Під терміном «щомісячний платіж» сторони розуміють платіж, який складається із частини погашення основної суми кредиту та процентів нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування відсотків «30/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку та зарахування на поточний рахунок позичальника, вказаний у п.2.1.3 договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості позичальника (а саме: на суму кредиту, що не повернута кредитору), виходячи з кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Дата остаточного погашення кредиту в розрахунок не включається. Позичальник зобов'язується здійснювати повне погашення процентів за користування кредитом не пізніше дня повного погашення суми кредиту, зазначеного у п.2.6 цього Договору.

Згідно п. 6.1. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених чинним законодавством України та цим договором.

Крім того, згідно з ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 059-2008-524-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору від 12.03.2008 року № 059-2008-524.

Отже, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, дійшов до правильного висновку, що є правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2(позичальника) та ОСОБА_3(поручителя) в солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги про припинення поруки у відповідності до норм ч. 4 ст. 559 ЦК України не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки № 059-2008-524-Р поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови Основного договору(Кредитний договір № 059-2008-524 від 12 березня 2008 року та Додаткової угоди б/н від 07 травня 2009 року) і він погоджується з ними.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу(в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною(п. 1.3, 1.4 Договору поруки № 059-2008-524-Р).

Із п. 4.1 Договору поруки № 059-2008-524-Р вбачається, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами і припиняється із припиненням всіх зобов'язань Боржника за Основним договором.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 вбачається, що строк її припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вказаних вище норм матеріального права порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що банком 13.10.2014 року, відповідачам були надіслані письмові вимоги про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, та у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с. 81-82). Вказані вимоги ні позичальником ні поручителем виконані не були. Отже після 14 грудня 2014 року у позивача виникло право на дострокове повернення кредиту.

З позовом до суду про стягнення заборгованості по даному кредитному договору позивач звернувся 12 травня 2015 року, тобто в шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання в даному випадку у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про припинення дії поруки, є не обґрунтованими.

Крім того, в суді першої інстанції участь в справі брав представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Тиможинський С.А.(а.с.107-109), який подав суду заяву про визнання зменшених позовних вимог в повному обсязі в сумі 92790,51 швейцарських франків(а.с. 137), що відповідно до положень ч. 4 ст.174 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Розмір заборгованості не оспорюється особою, яка подала апеляційну скаргу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді