Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 487/5205/16-ц

провадження № 61-1510св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

заінтересована особа: ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року у складі судді Агєєвої Л. І. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року у складі суддів: Данилової О. О., Лівінського І. В., Шаманської Н. О.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому 22 січня 2009 року Заводським відділом державної виконавчої служби міського управління юстиції у Миколаївській області за виконавчим написом нотаріуса від 10 грудня 2008 року про звернення стягнення на автомобіль марки Mazdа СХ 9, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Заявник зазначав, що є стягувачем у виконавчому провадженні, проте на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року відступив право вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 04 червня 2007 року, товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»). У зв'язку з цим просив замінити стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року заяву ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» у виконавчому провадженні про звернення стягнення на автомобіль марки Mazdа СХ 9, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 04 червня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відступлення права вимоги є підтвердженням обставин правонаступництва у зобов'язанні та підставою заміни сторони у виконавчому провадженні. Зміст статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) не містить обмежень підстав відкриття виконавчого провадження, а назва розділу VІ ЦПК - «процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) - свідчить про застосування норм цього розділу незалежно від виду виконавчого документу.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року й закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, який пред'явлено до державної виконавчої служби, стороні необхідно звернутися до суду із письмовою заявою про заміну сторони у виконавчому написі. Без ухвали суду про заміну сторони у виконавчому документі державний виконавець не має права самостійно замінити сторону.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 28 грудня 2017 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 10 грудня 2008 року приватним нотаріусом Рябоконь К. Л. вчинено виконавчий напис про звернення у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 33 877 доларів 88 центів США на автомобіль марки Mazdа СХ 9, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції у Миколаївській області від 22 січня 2009 року за виконавчим написом відкрито виконавче провадження, в якому стягувачем є ПАТ «ОТП Банк».

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 04 червня 2007 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна»).

Відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні), у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За частиною 1 статті 378 ЦПК України(у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання виконавчого напису нотаріуса не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до першої та другої частин статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Таким чином, сторона у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає заміні на підставі частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні), що спростовує доводи касаційної скарги про неможливість застосування вказаних норм права до спірних правовідносин.

Встановивши обставини переходу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 04 червня 2007 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про заміну стягувача у виконавчому провадженні із додержанням вимог цивільного процесу.

Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення першої інстанції, постанови апеляційної інстанції.

Згідно частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М.Фаловська

С.П. Штелик