Справа № 481/1599/18
Провадж.№ 2/481/562/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.12.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Новобузької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 23.03.2000 року між нею та її батьком ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, який вони зареєстрували цього ж дня на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі за реєстраційним № 140. В листопаді 2018 року при вирішенні питання щодо подальшого відчуження вищевказаного житлового будинку, їй було роз'яснено нотаріусом про недійсність укладеної нею угоди, оскільки вона нотаріально не посвідчена. Проте, посвідчити наразі укладений раніше правочин у нотаріуса не представляється можливим, так як продавець за спірною угодою - ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вирішити питання титульного володільця спірного житлового будинку в інший спосіб вона можливості не має, що і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити повністю.

Представник відповідача - Новобузької міської ради Миколаївської області, Кучерява О.С., в судове засідання на виклик суду не з'явилася, проте направила до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений до міської ради позов визнала повністю і не заперечувала проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 140 від 23 березня 2000 року, зареєстрованого Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 140 від 23 березня 2000 року, ОСОБА_4, як власник житлового будинку, що розташований по вул. АДРЕСА_1, продав покупцю ОСОБА_1 належний йому будинок і сторони підписали зазначений договір (а.с.7).

В силу ст. 227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції Закону 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Договір купівлі-продажу будинку за № 140 від 23.03.2000 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачкою ОСОБА_1, не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства на момент укладення угоди він підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір належить нотаріально оформити, як видно з доводів позивачки, їй стало відомо лише у листопаді 2018 року від нотаріуса, коли мала наміри продати куплений у відповідача будинок.

Укладений між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.

Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцеві обумовлену між ними суму грошових коштів (1000 грн.), вселилася в будинок і користувалася ним з березня 2000 року), так і продавцем (отримав обумовлену суму грошових коштів, звільнив житловий будинок та передав його покупцю у власність).

Позивачка ОСОБА_1 на виконання п. 8 біржової угоди, 30 березня 2000 року зареєструвала набуте право власності за вказаним договором у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 4788, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.8).

Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально в зв'язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст. 6 ЦК УРСР 1963р.

В той же час, при судовому розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року продавець вказаного будинку ОСОБА_4 помер в м. Новий Буг Миколаївської області (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, однак, як встановлено під час розгляду справи, після його смерті спадкова справа не заводилася.

Єдиною спадкоємницею за законом, являється його дочка, позивачка у справі ОСОБА_1, яка до того ж являється покупцем за спірним договором, однак остання у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася (а.с.3,10).

За таких обставин, згідно положень ст. 1277 ЦК України, за місцем відкриття спадщини має право претендувати на вищевказане нерухоме майно відповідний орган місцевого самоврядування, в якості якогов справі виступаає Новобузька міська рада Миколаївської області.

Представник міської ради не заперечував щодо досягнення між сторонами всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою.

Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною.

Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 2,76,82,83,141, 258-259,263-265,268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, 23 березня 2000 року на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 140.

Стягнути з Новобузької міської ради Миколаївської області на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя Вжещ С.І.