АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2186/16-ц 22-ц/774/77/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 211/2186/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року, яке постановлено суддею Ткаченко С.В. в місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який в подальшому змінив, пред'явивши позовні вимоги тільки до ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначив, що25.02.2016 року о 14-46 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «БМВ 5251», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, прямуючи по проїжджій частині пр. Миру, навпроти будинку № 16 м. Кривого Рогу, грубо порушуючи правила дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у зв'язку з чим, належному позивачу автомобілю «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням, було спричинені механічні пошкодження передньої та задньої частини.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Після ДТП позивач звернувся до ПрАТ «УТСК», яким застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши висновок судового експерта № 50/16 від 16.03.2016 року, яким визначена сума матеріального збитку у зв'язку з пошкодженням його автомобіля в розмірі 89154,06 грн.

Враховуючи те, що ПрАТ «УТСК» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн., просив суд в порядку ст. 1194 ЦК України стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 40154,06 грн., а також витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн. і витрати на проведення діагностики акустичної системи в розмірі 441,00 грн. та спричинену моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 40154,06 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 1500,00 грн., витрати на проведення діагностики - 441,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 661,44 грн., а всього 47756,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно застосував ст. 1194 ЦК України та не врахував положення ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необґрунтовано поклавши на нього, як учасника бойових дій, обов'язок з відшкодування збитків, залишивши поза увагою, що таке відшкодування повинно здійснювати МТСБУ, яке не було залучено судом до участі у розгляді справи в якості співвідповіадча. Порушення норм процесуального права вбачає в неповідомленні судом його про розгляд справи, призначений на 18.05.2017 року, що призвело до обмеження у використанні ним своїх прав, як учасника судового розгляду, в тому числі й права на подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, висновок якої відсутній в матеріалах справи, тоді як надане позивачем автотоварознавче дослідження не є таким висновком й не може бути враховано при визначенні розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 25.02.2016 року о 14-46 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «БМВ 5251», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Миру в м. Кривому Розі, навпроти будинку № 16 , залежно від дорожньої обстановки, швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився попереду, після чого автомобіль «Хонда Акорд» за інерцією скоїв наїзд на автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, який стояв попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року, яка не оскаржувалась та набрала законної сили 29.03.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 60-61).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 50/16 від 16.03.2016 року визначено суму матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який складає 89154,06 грн. (а.с. 6-44).

В період з 21.06.2016 року по 02.07.2016 року ПрАТ «УТСК», якою застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2, на користь позивача ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. (а.с. 113-121).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача у спричиненні ДТП та його обов'язку відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди в страховою виплатою, а також відшкодувати спричинену моральну шкоду.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідача ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Хонда Акорд» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого РВ ДДАІ МВС від 18.12.2010 року (а.с. 103).

25.02.2016 року о 14-46 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «БМВ 5251», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Миру в м. Кривому Розі, навпроти будинку № 16 , залежно від дорожньої обставновки, швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився попереду, після чого автомобіль «Хонда Акорд» за інерцією скоїв наїзд на автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, який стояв попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року, яка не оскаржена та набрала законної сили 29.03.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 60-61).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 50/16 від 16.03.2016 року визначено суму матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хонда Акорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який складає 89154,06 грн. (а.с. 6-44).

В період з 21.06.2016 року по 02.07.2016 року ПрАТ «УТСК», якою застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2, на користь позивача ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. (а.с. 113-121).

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини.

Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п. 4. абз. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно до Постанови Верховного Суду України від 02.12.2015 року по цивільній справі №6-691цс15 роз'яснено, що відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 25.02.2016 року у м. Кривому Розі по пр. Миру внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачу автомобіль «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зазнав технічних ушкоджень.

Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач ОСОБА_2, що встановлено постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року, якою він притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. (а.с.60-61) Ця постанова вступила в законну силу і відповідно до ст. 82 ЦПК України, вказані встановлені обставини винності відповідача у ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Автомобіль марки «БМВ 525 І» д/н НОМЕР_1, яким керував відповідач ОСОБА_2, застрахований в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АЕ 13836420 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 13836420 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн. (а.с.108)

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_6 №50/16 від 16.03.2016 року, сума матеріального збитку, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля "Хонда Акорд", реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN) 1HGCS12828A016742 Позивачу, складає 89 154, 06 грн. (а.с. 6-43).

Відповідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала позивачу страхову суму за шкоду завдану майну у розмірі 49 000 грн. та пеню за несвоєчасну сплату 633,44 грн., (а.с.111-119).

За змістом положень ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. В разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сума матеріальних збитків завданих транспортному засобу позивача, становить 40 154,06 грн. (89 154,06 грн. (загальний розмір збитків завданих майну) - 49 000,00 грн. (розмір збитків, що відшкодовано ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивачем додатково були понесені витрати на проведення діагностики акустичної системи у розмірі 441 грн. та на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500 грн. (а.с. 63-64 - акт виконаних робіт №ЧП.0000156 від 03.03.2016 р., квитанція №005847 від 02.03.2016 р.).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою повинна бути відшкодована за рахунок ОСОБА_2 і становить 40154 грн. 06 коп. майнової шкоди, 1500 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, та 441 грн. витрат на проведення діагностики.

Також колегія суддів вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, з огляду на наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1, на відновлення якого позивачу необхідно було докласти зусиль, та який він тривалий час не міг використовувати. З моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки витрачає багато коштів на відновлення майна, що в сукупності істотно змінило життєві відносини і порушило побут позивача, потягло за собою душевні хвилювання та зміну звичайного способу його життя і вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Враховуючи обставини справи, характер і обсяг душевних страждань позивача, відсутність активних дій відповідача, щодо відшкодування позивачу шкоди, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди - 1 000 гривень, оскільки саме такий розподіл відшкодування моральної шкоди на думку суду є співмірним з заподіяною моральною шкодою.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд безпідставно застосував ст. 1194 ЦК України та не врахував положення ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необґрунтовано поклавши на нього, як учасника бойових дій, обов'язок з відшкодування збитків, залишивши поза увагою, що таке відшкодування повинно здійснювати МТСБУ, яке не було залучено судом до участі у розгляді справи в якості співвідповіадча, оскільки відповідно до ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В той час, як відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В даному випадку автомобіль відповідача було застраховано, що знімає відповідальність з МТСБУ по відшкодуванню завданих збитків позивачу.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обов'язок відповідача відшкодувати позивачу завдану ДТП майнову шкоду у розмірі 40154 грн. 06 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження - 1500 грн., витрати на проведення діагностики - 441 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. .

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 661,44 грн. пропорційно до заявлених позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2017 року скаувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, майнову шкоду у розмірі 40154 (сорок тисяч сто п»ятдесят чотири) грн. 06 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження - 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., витрати на проведення діагностики - 441 (чотириста сорок одна) грн., моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 661 (шістсот шістдесят одну) грн. 44 коп., а всього 43756 (сорок три тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 50 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текс постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: