Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 757/6006/13-ц

провадження № 61-5 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Променергопостач»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року у складі судді Литвинової І. В., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 червня 2014 року у складі суддів Усика Г. І., Нежури В. А., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2010 року публічне акціонерне товариство «СЕД Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідністю «Скай Кепітал» (далі - ТОВ «Скай Кепітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2008 року у розмірі 24 647 370 грн 01 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 25 червня 2008 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Променергопостач» (далі - ТОВ «Променергопостач») було укладено кредитний договір, за яким товариство отримало кредит у розмірі, що не перевищує ліміт фінансування, який складає 2 700 тис. дол. США з фіксованою процентною ставкою 11,32 % річних терміном до 25 червня 2009 року. У той же день на забезпечення виконання цього зобов'язання між банком та ОСОБА_1, який був директором та учасником цього товариства, та ОСОБА_2, яка також була учасником товариства, було укладено договори поруки.

У подальшому між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими було внесено зміни щодо строків сплати відсотків та встановлено процентну ставку у період з серпня по вересень 2009 року у розмірі 7,15 % річних, у період з жовтня по листопад 2009 року у розмірі 12,5 % річних, у період з грудня по березень 2009 року у розмірі 15,3 % річних, у період з квітня по липень 2010 року у розмірі 12,5 % річних з остаточним поверненням кредиту у строк до 25 липня 2010 року.

Позичальник, як і поручителі, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконували, на вимоги не реагували, допустили заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 30 липня 2010 року склала 24 647 370 грн 01 коп.

У зв'язку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь вказану суму кредитної заборгованості та понесені судові витрати.

Справа розглядалась судами неодноразово.

20 березня 2014 року рішенням Печерського районного суду міста Києва позов ТОВ «Скай Кепітал» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Скай Кепітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 24 647 370 грн 01 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачами не виконані їх зобов'язання за укладеними з позивачем договорами поруки, згідно яких вони зобов'язалися відповідати за борги позичальника; дія договорів поруки не припинена, оскільки відповідачі були обізнані про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором, оскільки ОСОБА_2 як засновник товариства, а ОСОБА_1 як його директор на загальних зборах товариства приймали рішення про продовження терміну дії кредитного договору та підвищення процентної ставки.

24 червня 2014 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що саме відповідачі як учасники ТОВ «Променергопостач», яке є позичальником кредитних коштів, ініціювали питання про укладення додаткових угод, тобто знали про зміну умов кредитного договору.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення. 22 жовтня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 червня 2014 року в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_2 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

26 січня 2015 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_2 та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем не було письмово повідомлено ОСОБА_2 як поручителя про зміни умов кредитного договору, згоди на їх прийняття вона в якості поручителя не надавала, а приймаючи участь на зборах товариства, голосувала і приймала рішення саме як учасник товариства, а не як поручитель.

Вказане рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 набрало законної сили, в касаційній інстанції не оскаржується, тому судом касаційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості не перевіряється.

18 серпня 2015 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на загальних зборах учасників він діяв як учасник господарського товариства, а не як поручитель і голосував по порядку денному за продовження строків кредитного договору, а не за збільшення процентної ставки, тоді як не був додатково повідомлений кредитором як поручитель про зміну процентної ставки за кредитним договором у спосіб, передбачений договором поруки. Доказів, які б підтверджували його згоди як поручителя на збільшення розміру процентної ставки, позивач не надав, у судовому засіданні таких доказів встановлено не було.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 1 частиною першою статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявника, Друга судова палата Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ТОВ «Скай Кепітал» та ТОВ «Променергопостач» було укладено кредитний договір № 423, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 2 700 000 дол. США, зі сплатою 11,32 % річних в дол. США, з зобов'язанням повернути кредит та відсотки за його користування не пізніше 25 червня 2009 року.

У подальшому сторонами укладалися додаткові угоди до кредитного договору, якими були внесені зміни в частині строків сплати процентів та встановлена процентна ставка в період: з серпня по вересень 2009 року у розмірі 7,15 % річних; з жовтня по листопад 2009 року у розмірі 12,5 % річних; з грудня 2009 року по березень 2010 року у розмірі 15,3 % річних; з квітня по липень 2010 року у розмірі 12,5 % річних з остаточним повернення кредиту 25 липня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Променергопостач» за кредитним договором між ВАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_1 укладено договір

поруки, за якими відповідачі зобов'язалися нести солідарну відповідальність за неналежне або несвоєчасне виконання зобов'язань ТОВ «Променергопостач» за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки від 25 червня 2008 року поручитель згоден відповідати по боргових зобов'язаннях божника також при зміні умов кредитного договору, внаслідок яких збільшуються боргові зобов'язання боржника. Кредитор повідомляє про ці зміни поручителя. Внесенням в цей договір вказаного застереження поручитель дає згоду на зміни до кредитного договору, які призводять до збільшення обсягу боргового зобов'язання та відповідальності поручителя (а. с. 29 т. 1).

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк посилався на те, що відповідач зобов'язався відповідати по борговим зобов'язанням боржника як поручитель.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що договір поруки припинений внаслідок збільшення його відповідальності як поручителя без його згоди.

Суди попередніх інстанцій повно, всебічно і об'єктивно перевірили вказані доводи відповідача з додержанням норм матеріального і процесуального права, та дійшли висновку, що ці доводи є безпідставними.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом частин першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правильним є висновки судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог ТОВ «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до п. 2.3 укладеного 25 червня 2008 року договору поруки, ОСОБА_1 дав згоду відповідати по борговим зобов'язанням божника у тому числі і при зміні умов кредитного договору. Встановлено що ОСОБА_1, укладаючи від імені підприємства ТОВ «Променергопостач» додаткові угоди до кредитного договору про зміну процентної ставки та строків погашення кредитної заборгованості, знав про їх умови і надавав згоду на їх укладення. Судами також встановлено, що саме ОСОБА_1 як учасник ТОВ «Променергопостач» ініціював питання про їх укладення, і як директору підприємства підписав їх.

За таких умов доводи ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений банком про збільшення його відповідальності як поручителя за кредитним договором № 423 є безпідставними і спростовані наданими сторонами доказами.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, є законним, обґрунтованим і відповідає встановленим у справі обставинам.

Доводи касаційної скарги про те, що на загальних зборах учасників ОСОБА_1 діяв як учасник господарського товариства, а не як поручитель і голосував по порядку денному за продовження строків кредитного договору, а не за збільшення процентної ставки не є підставою для скасування судових рішень, оскільки судами попередній інстанцій встановлено, що збільшення відповідальності поручителя ОСОБА_1 відбулося у спосіб, передбачений законом та договором поруки, тому договір поруки від 25 червня 2008 року не припинив свою дію.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2014 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.П. Курило

В.І. Крат