Справа № 456/4215/18
Провадження № 2/456/1655/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комісія з захисту прав дитини Стрийської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно сина ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком, з яким вона уклала шлюб 21 червня 2005 року. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано у 2007 році, у зв'язку з чим 17 квітня 2007 року вона зареєструвала розірвання шлюбу в органах РАЦС Стрийського РУЮ Львівської області, актовий запис № 41. За час спільного проживання з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син ОСОБА_2 - ОСОБА_3, про що в книзі записів цивільного стану про народження зроблено відповідний запис №1. Однак, з 2007 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, не спілкується з нею, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, її здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дитини та має заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.05.2018 року у сумі 82972 грн. 62 коп.

В судовому засіданні позивач, будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст. 92 ЦПК України, дала пояснення аналогічні вищенаведеним та доповнила, що 21.06.2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони разом проживали близько року, однак в 2007 році розлучились. З цього часу дитину вона виховувала сама, дитині був рік коли відповідач останній раз її бачив. Відповідач з сином не бачиться та не спілкується. Син ОСОБА_3 навчається в 7 класі Станківської середньої школи. Окрім цього зазначила, що відповідач має другу сім'ю, з якою проживає. Їй відомо зі слів відповідача, що той немає наміру спілкуватися з сином.

В судовому засіданні відповідач, будучи допитаним судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України, позов визнав, не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, та доповнив, що дійсно перебував з позивачем у шлюбі, однак згодом вони розійшлися, а в 2008 році він повторно зареєстрував шлюб, від якого народилося двоє синів. Часу на спілкування з сином від першого шлюбу він немає, періодично сплачує аліменти. Не заперечив факту заборгованості по сплаті аліментів. Повідомив, що його діти не знають, що у них є брат. Окрім цього зазначив, що востаннє бачив сина ОСОБА_3, коли йому був один рік, з цього часу з сином не спілкується, оскільки немає на нього часу.

Представник третьої особи - комісії з захисту прав дитини Стрийської районної державної адміністрації Львівської області Котик О.С. позов підтримала та пояснила, що на засідання комісії відповідач не з'явився, однак подав нотаріально засвідчену заяву про відмову від батьківських прав. Вважає, що є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 - ОСОБА_3, будучи допитаним судом на підставі ст.171 СК України зазначив, що вперше побачив батька на судовому засіданні, не знає чи хоче спілкуватись з ним.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що є товаришкою позивачки, знає її близько 8 років та проживає поруч. Також зазначила, що позивач проживає разом з сином, а відповідача вона ніколи не бачила. Їй відомо, що відповідач з сином не спілкується і позивач самостійно виховує дитину.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що є рідною сестрою позивачки, відповідач сина не відвідував та не спілкувався з ним. Позивачка з відповідачем розійшлись після народження дитини, відповідач інколи сплачував аліменти на утримання дитини. Окрім цього зазначила, що позивачка проживає разом з сином та піклується про нього.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що є братом позивачки, жодного разу не бачив, щоб відповідач цікавився дитиною, він лише по документах рахується батьком. Окрім цього зазначив, що за дванадцять років жодного разу не бачив відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження, виданого Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області 19.10.2005 р., вбачається, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_3, актовий запис № 27 /а.с.4/.

Відповідно до розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації № 798 від 08.10.2018р. «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» розглянувши витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини Стрийської райдержадміністрації від 28 вересня 2018 року № 11, затверджено висновок органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, з якого вбачається, що орган опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав за ухилення від виконання обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/.

З довідки, виданої Виконкомом Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області за вих. № 989 від 23.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживають в с. Станків /а.с.8/.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 42 від 17 квітня 2007 року /а.с.9/.

Суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, вихованням дитини не займається, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах:

-наведених вище показаннях позивача та відповідача, допитаних судом в якості свідків та представника третьої особи - служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації;

-показаннях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 про те, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні свого сина не приймає, не доглядає за дитиною та не спілкується з сином;

-розпорядженням голови Стрийської районної державної адміністрації № 798 від 03 жовтня 2018р. про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та висновком органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2./а.с.7/;

-поясненнями дитини - ОСОБА_3 на підставі ч.2 ст.171 СК України, який зазначив, що батько його життям та вихованням не цікавиться, жодної допомоги на його утримання не надає;

-заявою ОСОБА_2, посвідченою приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я. 12.09.2018 р., зареєстровану в реєстрі за №940 про надання ОСОБА_2 згоди на позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Окрім цього, суд враховує і позицію самого відповідача - батька дитини, який в судовому засіданні кілька раз ствердив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківський прав, оскільки вихованням та утриманням сина не займається, наміру спілкуватися з сином у нього немає.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комісія з захисту прав дитини Стрийської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір в сумі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 24.12.2018 р.