Номер провадження 2-о/201/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

за участі заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про встановлення факту володіння квартирою на праві власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, де заінтересованими особами є Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, в якій просили встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють на праві власності квартирою АДРЕСА_1 по ? частині кожний на підставі договору міни від 07 червня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Фаст Л.Д. за реєстром № 3-3014, зареєстрованого у КП «ДМБТІ» 10 червня 1994 року в реєстровій книзі № 161п за реєстровим № 23.

В обґрунтування своєї заяви заявники посилаються на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 07 червня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Фаст Л.Д. за реєстровим № 3-3014. При складанні тексу договору міни державним нотаріусом була допущена помилка в адресі квартири, а саме не було зазначено, що квартира знаходиться у корпусі № 7. Про дані обставини заявникам стало відомо у вересні 2017 року, у зв'язку із чим вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про виправлення помилки у договорі міни, на що отримали відповідь про неможливість внесення виправлень до договору міни та їм було роз'яснено право на звернення до суду із відповідною заявою. Наявність помилки у правовстановлюючому документі позбавляє заявників можливості здійснювати їхні права на володіння та розпорядження майном, у зв'язку із чим вони вимушені звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила заяву задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника Першої дніпровської нотаріальної контори до суду надійшла заява, у якій остання просить справу розглянути без участі представника заінтересованої особи.

Суд, заслухавши пояснення заявника, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 07 червня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які проживали за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_4, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1, укладено договір міни, за умовами якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обміняли належну їм на праві власності квартиру на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14). Указаний договір міни був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Фаст Л.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 3-3014. У подальшому право власності заявників на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та 10 червня 1994 року видано реєстраційне посвідчення, записане до реєстрової книги № 151П за реєстровим № 23 (а.с.13).

Згідно із паспортами громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9, 11).

З метою укладення договору дарування 1/2 частини указаної квартири заявники звернулися до нотаріальної контори, де їм стало відомо, що державним нотаріусом при посвідченні договору міни від 07 червня 1994 року не було зазначено номер корпусу будинку, у якій розташована квартира.

Згідно із відповіддю Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12 жовтня 2017 року № 13959 на запит приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко О.В. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1, містяться відомості про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині відповідно на підставі договору міни від 07 червня 1994 року, також надано копію технічної документації, що знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи АДРЕСА_1, на вищезазначену квартиру (а.с.19-21).

З метою виправлення помилки у договорі міни заявник ОСОБА_1 звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, на що отримав відповідь, згідно із якою виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію, а тому відсутні підстави для внесення виправлень до указаного договору (а.с. 22).

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 293, 294 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про встановлення факту володіння квартирою на праві власності задовольнити.

Встановити факт, що квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на підставі договору міни від 07 червня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Фаст Л.Д. за реєстром № 3-3014 та зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 10 червня 1994 року в реєстровій книзі № 161п за реєстровим № 23, знаходиться у корпусі 7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський