Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2073/18

номер провадження 2/695/1062/18

09 серпня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Бреусап В.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018 року померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою вул. Марянівка, 5, с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області та який належав батькові позивача ОСОБА_3, який помер ще 17.02.2011 року. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2, однак належним чином оформити своїх спадкових прав не встигла та теж померла.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивач по справі, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину на вказане майно позивач не має можливості, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 04.07.2018 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом.

У підготовче засідання позивач не зявилась, направивши до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області в підготовче засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнали у повному обсязі.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Як вбачається з довідки виконкому Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 16.01.2018 року № 56 за ОСОБА_3 числиться житловий будинок в с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, вул. Марянівка, 5. У даному будинку на день смерті ОСОБА_4 і по день своєї смерті проживала його дружина ОСОБА_2

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя №1 від 04.07.2018 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії 1-СР №159488 від 21.02.2011 року) ОСОБА_4 помер 17.02.2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 була дружиною померлого ОСОБА_4 та постійно проживала із ним на час його смерті, що стверджується вказаною вище довідкою сільської ради, то суд вважає, що вона прийняла спадщину до складу якої входять усі права та обовязки, які належали ОСОБА_4 і не припинилися після його смерті.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 317661 від 02.01.2018 року) ОСОБА_2 померла 01.01.2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 за свого життя заповіту не склала, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на майно, яке померла успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4.

Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-УР №257433 від 09.02.1960 року) ОСОБА_5 народилась 01.02.1960 року, а її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

У подальшому позивач змінила своє прізвище на ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серії І-СР №418319 від 01.09.1984 року).

Нормами ст. 1263 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Марянівка, 5, с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

Як зазначалося вище згідно з даними довідки, виданої виконкомом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району №56 від 16.01.2018 року, на підставі запису в погосподарській книзі №12, особовий рахунок №0844-1, за померлим ОСОБА_4 числиться житловий будинок з надвірними будівлями, рік побудови 1957, що розташований в с. Нова Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, вул. Марянівка, 5.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Так із вказаної довідки виданої виконкомом Новодмитрівської сільської ради за судом вбачається, що будинок був побудований у 1957 році.

Оскільки сам будинок був побудований в 1957 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Нова Дмитрівка, вул. Марянівка, 5, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 20.07.2018 року за №731/01-16, після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №13/2018. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1, на імя якої 05.07.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаного будинку померлому ОСОБА_4, і факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, а також факт належного прийняття спадщини позивачем по справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи, що існують законні для того підстави, суд задовольняє позов у повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та

ст., ст. 76, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Нова Дмитрівка, вулиця Марянівка, 5, що належав померлому 17.02.2011 року ОСОБА_3, спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_2, яка фактично спадщину прийняла, а юридично не оформила своїх спадкових прав, за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після померлої 01 січня 2018 року її матері ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст., ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В