Справа №583/1948/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/223/18 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Калантаєнка Сергія Вікторовича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

27 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб. Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2, в цьому ж місяці, коли народилася дитина, відповідач покинув сім'ю і поїхав на заробітки в м. Нікополь. Пояснював, що так потрібно для його роботи. Деякий час, приблизно два чи три місяці після цього, восени 2015 року висилав гроші на утримання дитини. Після цього припинив висилати будь-яку грошову допомогу. Долею дитини не цікавився, зовсім перестав висилати будь - які гроші, не телефонував і не цікавився житттям позивача та дитиною.

В грудні 2016 року позивачу стало відомо від її брата ОСОБА_7, що відповідач ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов'язками, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, позивач просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Вказане рішення суду представник ОСОБА_3 - адвокат Калантаєнко С.В. оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Калантаєнко С.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_3 - адвокат Калантаєнко С.В. зазначає, що ухвалене у справі рішення є необ'єктивним, оскільки ухвалювалося без уваги до письмових доказів позивача, без уваги показів свідків. Вказує, що в судових засіданнях суду першої інстанції доказами було підтверджено ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, допитувались свідки, додавались письмові докази на підтвердження того, що позивач одна виховує дитину, роздруківки із банку із якої випливає відсутність сплати відповідачем коштів на утримання дитини, копії рішень про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, довідку про перебування відповідача в СІЗО.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2012 року укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині ОСОБА_3 (а.с. 5).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_6 (а.с. 10).

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року по справі № 583/513/17 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 8).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2017 року по справі № 583/1050/17 на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 03 травня 2017 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з 03 травня 2017 року по 03 червня 2017 року включно (а.с. 9).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 разом із донькою від першого шлюбу ОСОБА_9 та сестрою ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ПП «Жилкомсервіс» від 19 липня 2017 року № 328 (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_5 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 листопада 2016 року за ч. 3 ст. 187 КК України. На час винесення рішення по справі вирок у законну силу не вступив. (а.с. 7, 69, 71).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає, оскільки позивачем не доведено саме умисного характеру дій відповідача з метою ухилення від батьківських обов'язків по сплаті аліментів, таких доказів до суду першої інстанції не надано. Сама по собі не сплата аліментів не може бути достатнім доказом для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав, як не може бути таким і відсутність спілкування з донькою через зазначені обставини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст. 164 СК України, в тому числі в зв'язку з ухиленням від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 даної норми).

Як роз'яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В пункті 18 згаданої постанови роз'яснено також, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе при наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час знаходиться в СІЗО, а тому не має можливості виконувати свої батьківські обов'язки в повному обсязі, в тому числі і щодо сплати ним аліментів на утримання доньки.

Окрім того, відповідач систематично перераховував кошти на утримання дитини до серпня 2015 року, що підтверджується роздруківкою по картковому рахунку позивачки у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 76-82).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час, суть доводів апеляційної скарги позивача, яка не погодилась з рішенням суду про відмову у її позові, зводиться до того, що суд не врахував надані нею докази про те, що відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків відносно виховання малолітньої доньки, а саме: не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не сплачує аліменти на утримання дитини, стягнутих за рішенням суду.

Однак, колегія суддів ставиться критично до вказаних доводів апеляційної скарги, оскільки фактично в них йдеться про переоцінку тих доказів, які були повно та всебічно досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи, так як інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надала, а судом обставини, які б свідчили про наявність підстав для задоволення позову, не встановлені.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним, тому навіть за умов доведеності тих обставин, що він не в повній мірі виконує свої обов'язки по вихованню дитини, вони ще не свідчать про його свідоме нехтування своїми обов'язками.

Отже, враховуючи, що позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав є крайнім заходом, а також приймаючи до уваги, що підстави для задоволення позову відсутні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Оскільки ОСОБА_3, в інтересах якої діє її адвокат Калантаєнко С.В., при подачі апеляційної скарги не сплатила судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, враховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09 січня 2018 року їй було відстрочено сплату судового збору в сумі 704 грн. до ухвалення судового рішення у даній справі, тому з неї в дохід держави необхідно стягнути вказану суму судового збору, як із сторони, не на користь якої ухвалено дане рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Калантаєнка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 704 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко (суддя - доповідач)

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина