Дата документу 18.12.2018 Справа № 335/9024/18
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9024/18Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/493/18Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа: приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, про визнання недійсними договору іпотеки, кредитного договору припиненим, визнання недійсними договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки та договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, скасування державної реєстрації прав та вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, до ОСОБА_3, ПАТ «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Савельєвої А.М., третя особа: приватний нотаріус Гембарська С.І., про визнання недійсними договору іпотеки, кредитного договору припиненим, визнання недійсними договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки та договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, скасування державної реєстрації прав та вилучення запису з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заяви зазначив, що 19.04.2012 року уклав з ПАТ «Європейський газовий банк» кредитний договір № 557-190412 та іпотечний договір, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. Сума заборгованості була ним сплачена.

17 липня 2018 року на його адресу надійшов лист від ПАТ «Європейський газових банк», яким його повідомлено про уступку права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки новому кредитору ОСОБА_3

30 липня 2018 року від ОСОБА_3 на його адресу надійшло повідомлення б/н від 24.07.2018 року, в якому його повідомлено, що між ПАТ «Європейський газовий банк», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Савельєва А.М., та ОСОБА_3 укладено договір №06/07 від 06.07.2018 р. про відступлення права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договором, ним зобов'язання не виконуються, станом на 06.07.2018 року виникла заборгованість в розмірі 1 308 811,44 грн., у разі непогашення заборгованості буде прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить захист його прав, існує загроза втрати майна. Банком неправомірно нараховані проценти та передано право вимоги.

На підставі зазначеного просив забезпечити позов, який буде поданий у встановлений законом строк шляхом накладання арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, яка подана до пред'явлення позову.

Вжито заходи забезпечення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, яка подана до пред'явлення позову.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не вирішення питання про зустрічне забезпечення, порушення вимог ст. 151 ЦПК України, неузгодженість заходів забезпечення позову з вимогами, які плануються заявитися ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову про відмову в забезпеченні позову, судові витрати покласти на заявника.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що забезпечення позову не завдасть збитків відповідачам, існує реальна загроза незаконного звернення стягнення на предмет іпотеки. Просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

Колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень частин 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, в заяві про забезпечення позову до пред'явлення позову до суду ОСОБА_4 зазначає, що станом на день подачі позову відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, іпотекодержателєм являється - ОСОБА_3, який отримав цей статус в результаті укладення договорів, які ОСОБА_4 має намір оспорювати шляхом подання в 10-денний строк позовної заяви. Заявник посилається на те, що квартира, відносно якої заявлені заходи забезпечення позову буде предметом оспорюваних договорів, оскільки, першочергово виступала в якості заставного майна, та наразі є підстави вважати про існування загрози можливої втрати цього майна, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача, а також ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення в майбутньому його позовних вимог (а.с. 2-4).

У зв'язку із зазначеним суд першої інстанції, прийнявши до уваги такі доводи заявника, правильно визначився з майбутнім характером спірних правовідносин, які стануть предметом судового розгляду, та наклав арешт на спірний об'єкт нерухомості та заборонив вчиняти дії з перереєстрації цього об'єкту.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності пропозиції заявника щодо зустрічного застереження у заяві про забезпечення позову, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частина 3 ст.154 ЦПК України містить перелік випадків в яких застосування судом зустрічного забезпечення є обов'язковим, а саме: коли обґрунтовується відсутність у позивача майна або якщо він є нерезидентом. У таких випадках буде йтись мова про обов'язкове зустрічне забезпечення.

Суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам викладеним в заяві про забезпечення позову, доказам, та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що забезпечення позову в даній справі не завдасть жодних збитків відповідачам, а тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви пре забезпечення позову, не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього є правові підстави.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що предметом розгляду справи буде не право власності на квартиру на яку було накладено арешт, а договори відступлення права вимоги на підставі, яких ОСОБА_3 став новим кредитором за кредитним договором та договором іпотеки в забезпечення виконання яких було передано квартиру. З огляду на те, що предметом позову не будуть майнові права заявника щодо належного йому на праві власності майна, то у суду були відсутні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Для запобігання виникнення ще одного спірного питання щодо права власності на квартиру судом було правомірно винесено ухвалу про забезпечення позову, відповідно до якої накладено арешт на квартиру та заборонено здійснювати перереєстрацію вказаного майна.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

З матеріалів справи вбачається, що тридцятиденний термін з моменту отримання вищезазначеної вимоги - повідомлення б/н від 24.07.2018 р. про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору сплив 29.08.2018 p., отже існує реальна загроза незаконного позасудового звернення стягнення одним із вищевказаних способів на предмет іпотеки - квартиру, яка належить заявнику на праві власності.

Отже, на стадії забезпечення позову до пред'явлення позову, суд керується лише доводами заявника щодо існуючого між сторонами спору, який ще не перебуває у суді, та долученими ним доказами, та не може встановлювати обґрунтованості вимог, які в майбутньому будуть пред'явлені заявником, оскільки такий процесуальний аспект виникає вже на стадії розгляду справи.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що постановлення з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2018 року про забезпечення позову по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: