ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1314/17
"24" січня 2018 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні, в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
01.12.2017 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника ОСОБА_2 звернулись ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У позові зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 100.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», у звязку із чим було здійснено його переіменування, що відображено у Статуті ПАТ КБ «Приватбанк».
У звязку із порушеннями зобовязань за вказаним кредитним договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 30.09.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 106 194.54 грн., яка складається із наступного: 7 213.09 грн. заборгованість за кредитом; 89 986.47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 250,00 грн. штраф (фіксована частина) і 5 044.98 грн. - штраф (процентна складова).
Позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості і судові витрати по справі.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 20.12.2017 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 08.01.2018 року, у звязку із чим з метою забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву, судом було відкладене судове засідання у справі до 24.01.2018 року.
Відповідачем не подано відзиву на позов у встановлений законом строк без поважних причин.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав,в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості.
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Підписавши анкету-заяву 12.08.2008 року відповідач підтвердив свою згоду, що така заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, що викладені на сайті Банку, складає між ним та Банком Договір. Також, підтверджує той факт, що він був ознайомленим та згодним з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Відповідно до укладеного договору № б/н від 12.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Пунктом 5.3 Умов та правил передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору.
Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання батьківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту, оплати Винагороди Банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Пунктом 8.6 Умов та правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250.00 грн. + 5% від суми позову.
Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 30.09.2017 року за ним рахується заборгованість в розмірі 106 194.54 грн., яка складається із наступного: 7 213.09 грн. заборгованість за кредитом; 89 986.47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 250,00 грн. штраф (фіксована частина) і 5 044.98 грн. - штраф (процентна складова).
За вимогами статей 527,530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.
З огляду на викладене з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі100 899.56 грн., яка складається із наступного: 7 213.09 грн. заборгованість за кредитом; 89 986.47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.
Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250.00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 5044.98 грн., з підстав викладених вище, задоволенню не підлягають.
Позивачем долучено платіжне доручення № PROM3B9ND1 від 13.11.2017 року про сплату ним судового збору у сумі 1 600.00 грн. за подання до суду даного позову.
Вирішуючи питання про судовий збір суд застосовує положення ст. 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 600.00 грн.
Керуючись ст.ст. 549, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, 80, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.08.2008 року, яка виникла станом на 30.09.2017 року і становить 106 194.54 (сто шість тисяч сто девяносто чотири) гривні 54 копійки, яка складається із наступного:
7 213.09 грн. заборгованість за кредитом;
89 986.47 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
3 700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по справі в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петриківський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому позовного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_3