Справа № 229/5040/17
Провадження № 2/229/208/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 29 липня 2006року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народився 24.01.2007року син ОСОБА_3. З 2011року взаємовідносини з чоловіком ускладнилися і вони не можуть порозумітися, оскільки він не приділяє їй необхідної уваги.

З листопада 2017року вони фактично припинили шлюбні відносини і відповідач мешкає по вул.Козацька,42/3 м.Дружківка.

Просить шлюб розірвати, місцем проживання дитини визначити за місцем її реєстрації.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги. Уточнила, що в позові помилково зазначено час фактичного припинення шлюбу. Їхня сім"я розпалася остаточно 02 грудня 2017року. Вона пішла від чоловіка і стала проживати окремо. Примиреня є неможливим. Вони не розуміють один одного. На розірванні шлюбу наполягає. Дитину просить залишити проживати з нею, а прізвище після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також вважає, що їхня сім"я остаточно розпалася 02 грудня 2017року, примирення не можливе. Вони не чують один одного. Не заперечує, щоб після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір"ю.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому провадженні.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006року (а.с.6)

Судом встановлено, що в шлюбі в них народилася 24 січня 2007року син ОСОБА_3 (а.с.7)

Судом встановлено, що з 02 грудня 2017року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, відсутній спільний бюджет, тобто сім"я розпалася і сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки, що визнається як позивачем, так і відповідачем.

Суд приходить до висновку, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині . Сторони не проживають однією сім'єю, обидва не бажають примирятися і вважають, що шлюб необхідно розривати.

Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб.

Малолітнього сина Микиту суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю, оскільки між сторонами досягнуто згоду з цього питання.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 10-13, 220, 258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 110- 112 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29 липня 2006року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 196 , між ОСОБА_2, 24 травня 1980року народження, та ОСОБА_1, 23 грудня 1978року народження, прізвище до шлюбу Ушакова, які мають малолітню дитину , розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4, 24.01.2007року народження, залишити проживати з матір"ю.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_4.

Копію рішення направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. Л. Панова