Справа № 555/2567/17
Номер провадження 2/555/110/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 липня 2003 року в с. Городище Березнівського району померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «ОСОБА_4 життя», розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно заповіту від 18.06.2002 року ОСОБА_3 все своє майно заповіла сину ОСОБА_5, даний заповіт досвідчений секретарем виконкому Городащенської сільської ради ОСОБА_6 а зареєстровано за №211. Спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_5, однак не оформив своїх спадкових прав. Підтвердженням прийняття спадщини є рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 24.06.2004 року №2-795/2004 про визнання права власності за ОСОБА_5 на домобудування по вул.Вербовій, 17 в с.Городшце Березнівського району Рівненської області та присадибну земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 05 травня 2005 року в с.Городище Березнівського району Рівненської області помер чоловік позивача ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГГІ «ОСОБА_4 життя», розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_3 Спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.12.2006 року, видане державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстроване в реєстрі за №2697. 27 грудня 2017 року представник позивача ОСОБА_8 звернулася до приватного нотаріуса Бернезнівського районного нотаріального округу Рівненсько області ОСОБА_9 із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «ОСОБА_4 життя», розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_3, яка померла 11.07.2003 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

27 грудня 2017 року приватний нотаріус Бернезнівського районного нотаріального округу Рівненсько області ОСОБА_9 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв»язку з тим, що нею надано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0249596, з поміткою на ньому «дублікат виданий замість РВ №0079570». Вказаний сертифікат було видано 02 листопада 2017 року на ім»я ОСОБА_3 вже після її смерті, а зареєстрований сертифікат 16 грудня 1996 року, тоді як, в разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім»я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (най) в порядку спадкування.

Представник позивача - ОСОБА_8 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради березнівського району рівненської області у судове засідання не зявився, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що 11 липня 2003 року в с. Городище Березнівського району померла ОСОБА_3., що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «ОСОБА_4 життя», розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно заповіту від 18.06.2002 року ОСОБА_3 все своє майно заповіла сину ОСОБА_5, даний заповіт досвідчений секретарем виконкому Городащенської сільської ради ОСОБА_6 а зареєстровано за №211 ( а.с. 14). Спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_5, однак не оформив своїх спадкових прав. Підтвердженням прийняття спадщини є рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 24.06.2004 року №2-795/2004року про визнання права власності за ОСОБА_5 на домобудування по вул.Вербовій, 17 в с.Городшце Березнівського району Рівненської області та присадибну земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 (а.с.15). 05 травня 2005 року в с.Городище Березнівського району Рівненської області помер чоловік позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). Спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.12.2006 року, видане державним нотаріусом Березнівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстроване в реєстрі за №2697 (а.с.20).

При зверненні позивача до нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, їй було відмовлено Згідно постанови 27 грудня 2017 року приватного нотаріуса Бернезнівського районного нотаріального округу Рівненсько області ОСОБА_9, у зв»язку з тим, що нею надано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0249596, з поміткою на ньому «дублікат виданий замість РВ №0079570». Вказаний сертифікат було видано 02 листопада 2017 року на ім»я ОСОБА_3 вже після її смерті, а зареєстрований сертифікат 16 грудня 1996 року, тоді як, в разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім»я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (най) в порядку спадкування

Про те, що земельна частка (пай) належала спадкодавцю ОСОБА_3, свідчить дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий головою Березнівської РДА 02.11.2017 року (а.с.12).

На підставі наведених обставин, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 1218, 1220, 1221,1225, 1261, 1268 ЦК України, ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 258, 259,263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно по закону після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 05 травня 2005 року вс.Городище Березнівського району Рівненської області, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «ОСОБА_4 життя», розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0249596 з поміткою «дублікат замість РВ №0079570». виданого головою Бсрезнівської районної державної адміністрації 02.11.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_4