Справа № 515/1545/17
Провадження № 2/515/100/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача представника Струмківської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, звернулися до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просять визнати право власності на земельні ділянки, посилаючись на слідуючі обставини.

30 січня 2017 року в місті Татарбунари Одеської області помер ОСОБА_6, який за життя, а саме 03 березня 2015 року вчинив заповіт, яким заповів ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 5,316 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908245 виданого Татарбунарської районною державною адміністрацією 20 березня 2006 року та ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 3,79 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №009669 виданого Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 01 листопада 2002 року, на імя ОСОБА_7 - матері спадкодавця, яку він фактично прийняв у спадок після смерті матері, оскільки на момент її смерті проживав з нею в будинку №43 по вул. 9 Травня в с. Струмок Татарбунарського району Одеської області і був зареєстрований в ньому, але не встиг переоформити вказану нерухомість на своє імя.

Позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, позивачам було відмовлено у звязку з тим, що вони не надали до нотаріальної контори правовстановлюючі документи, а саме оригінали Державних актів на земельні ділянки, які були втрачені спадкодавцем за життя, а на померлого дублікати Державних актів не видаються. Про втрату Державних актів серії ЯБ № 908245 на ім'я ОСОБА_6 та серії І-ОД №009669 на імя ОСОБА_7 були опубліковані об'яви в газеті Татарбунарський вісник.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з вказаним позовом про визнання за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_1 права власності на спадкові земельні ділянки.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги ( а.с.26).

Представник Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 27 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивачів та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №380897, виданого виконкомом Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 20.06.2002 року (а.с.10) підтверджується, що батьками ОСОБА_1, яка набула статусу позивача по справі, є ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 478215 від 01.02.2017 року (а.с.11) ОСОБА_6 помер 30 січня 2017 року.

Копією заповіту, складеного 03.03.2015 року (а.с.12), підтверджується, що ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження, яким заповів ОСОБА_5 земельну ділянку площею 5,316 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908245 виданого 20.03.2006 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області та ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 3,79 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №009669 виданого Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області.

Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ за № 908245 від 20.03.2006 року (а.с.13) підтверджується, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 5,316 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД за № 009669 від 01 листопада 2002 року (а.с.14), ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 3,79 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 835/111-17 від 02.10.2017 року (а.с.15), вартість земельної ділянки площею 5,3156 га, що належить ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ за № 908245, складає 173629 грн. 39 коп.

Довідкою №1187 виданою виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 15.09.2017 року (а.с.16) підтверджується, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22.09.2012 року, дійсно проживала на день смерті за адресою: с. Струмок, вул. 9 Травня, 43, Татарбунарського району Одеської області. Крім неї, в будинку був зареєстрований та проживав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 30.01.2017 року.

З листа нотаріуса за № 914/02-14 від 06.09.2017 року ( а.с.17 ) видно, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту (спадкова справ №189/2017 від 29.06.2017 року) з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючих документів на успадковане майно - земельні ділянки.

Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №38 від 07.10.2017 року (а.с.28) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсними: Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №009669 від 01.11.2002 року на ім'я ОСОБА_7 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908245 від 20.03.2006 року на імя ОСОБА_6.

Із витребуваної судом копії актового запису про смерть за №234 від 16.10.2012 року (а.с.36) вбачається, що ОСОБА_7 померла 22 вересня 2012 року в місті Татарбунари Одеської області.

Копією актового запису про народження №44 від 09.11.1954 року (а.с.38) підтверджується, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №50212446 від 09.12.2017 року (а.с.39) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлого 30.01.2017 року, приватним нотаріусом ОСОБА_10 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60863072, зареєстрована у нотаріуса за №189/2017 від 29.06.2017 року. В надісланій на запит суду копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_6 містяться копії заяви ОСОБА_1 за №460 та ОСОБА_1 за №461 від 29.06.2017 року про прийняття ними спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.40-41).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_6, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору вони не мають можливості через відсутність оригіналів Державних актів на спадкові земельні ділянки: серії ЯБ №908245 виданого 20.03.2006 року на імя ОСОБА_6 та серії І-ОД №009669 виданого 01.11.2002 року на імя ОСОБА_7- матері спадкодавця ОСОБА_6, який фактично прийняв вказану земельну ділянку у спадок, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті матері був зареєстрований та проживав разом із нею за одною адресою, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.16). Докази відмови нотаріуса у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину по заповіту(а.с.17) та поміщення об'яви в газеті Татарбунарський вісник щодо втрати вищезазначених правовстановлюючих документів (а.с.28) досліджені судом. Також встановлено, що інших спадкоємців до майна померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виявлено, оскільки інформація з цього приводу у нотаріуса відсутня.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача Струмківської сільської ради Татарбунарського району (а.с.27), враховуючи, що спадкові земельні ділянки дійсно належали спадкодавцю ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_7, після смерті якої з невідомих причин він не переоформив за життя на своє ім'я правовстановлюючий документ, однак вважається таким, що прийняв спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачі не відмовилися від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, прийняли спадщину, подавши до нотаріуса заяви (а.с.40,41), суд вважає, що за ОСОБА_5, як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 5,316 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №908245, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 20 березня 2006 року на імя ОСОБА_11 та за неповнолітньою ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 3,79 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №009669, виданого Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 01.11.2002 року на імя ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 5,316 га, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 908245 від 20.03.2006 року, належної ОСОБА_6, померлому 30 .01.2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 3,79 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №009669 від 01.11.2002 року, належної ОСОБА_7, померлої 22.09.2012 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Семенюк