РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4523/17

провадження у справі №2/0285/328/18

17 січня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: не прибула,

відповідач: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 30.08.2014 року актовий запис № 290, неповнолітню доньку залишити на вихованні матері.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалось, однією сімєю не проживають, перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги.

Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій, зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить шлюб розірвати, місце проживання неповнолітньої доньки визначити з нею, оскільки примирення з відповідачем неможливе, просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій, зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2014року (а.с.4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)

Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем.

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та поновлювати наміру їх не мають, не проживають разом протягом тривалого часу.

Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. В своїх письмових заявах, поданих до суду, позивач та відповідач зазначивши, що примирення між ними неможливе, наполягали на розірванні шлюбу.

А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сімя розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їхньої дитини, а відтак, існують підстави для розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки сторони вирішили відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, про що заявили суду.

Згідно з ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 104, 105, 109, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) проживаюча по вул . ОСОБА_4, 22, с. Куриця, Новоград-Волинський район, Житомирська область) громадянами України, зареєстрований 30 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонногьо управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 290.

Місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити з матірю.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т.Б. Сташків