Справа № 654/3314/17
Провадження № 2/654/263/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2018 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Охтень А.А.,

при секретарі - Шешеня М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.01.2008 року з відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з неї на користь банку заборгованість у загальному розмірі 13136,34 грн., що складається з: 1639,77 грн. - заборгованість за кредитом; 10632,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 613,64 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати по справі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду належним чином оформлену заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їхньому задоволенні з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом позичальник підтвердила, що вказана заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає банку право на зміну кредитного ліміту в любий момент в сторону збільшення або зменшення. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою держателя картки відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно п. 6.5 Умов надання банківських послуг, в обовязки відповідача входить погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування ним, по перевищенню витрат платіжного ліміту, а також повинен оплачувати комісії на умовах передбачених чинним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13136,34 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Статтею 1048 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються з: тіла кредиту 1639,77 грн., та заборгованості по відсоткам 10632,93 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов'язань, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості.

Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання за договором у розмірі 613,64 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню.

Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 250 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України).

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Меж тим, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК України).

Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки розрахунок заборгованості містить відомості про здійснення ОСОБА_1 погашення заборгованості зокрема в січні 2015 року, що в свою чергу свідчить про визнання боржником боргу та перериванням позовної давності.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1600 гривень 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 629, 1048-1052, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, м. Київ вул. Грушевського 1Д, заборгованість за договором від 22.01.2008 року у сумі 12886 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 34 коп. та судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 коп., а всього: 14486 (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень) 34 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 17.01.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_3