Справа № 163/2468/17
Провадження № 2/163/24/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свій позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_5, який помер 12 березня 2008 року відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5 Спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Крім нього, спадкоємцями першої черги є його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте вони відмовились від прийняття своєї частки у спадщині. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області №248/1 від 29 серпня 2017 року вбачається, що по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області постійно проживав і був зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.3).

Витягом з погосподарської книги №6 за 2008 рік стверджується, що по особовому рахунку №385, житловий будинок, 1971 року побудови, з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області належав ОСОБА_5 (а.с.4).

Витягом із рішення №2/1 від 13.06.2017 року стверджується, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: село Вижгів, вулиця Шевченка, 34, Волинська область (а.с.11).

ОСОБА_5 помер 12 березня 2008 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №054105 (а.с.5.).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_5 заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, відповідно як син спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №255922 (а.с.6). Інший спадкодавець за законом ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5, в користь брата ОСОБА_1 (а.с.3). В свою чергу, ОСОБА_3 подав до суду заяву у якій вказав, що не заперечує проти визнання за його братом, ОСОБА_1, права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх батька ОСОБА_5

ОСОБА_1, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняв, оскільки подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом у встановлені строки. Проте постановою державного нотаріуса від 29.06.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області останньому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно матеріалів спадкової справи №562/2008, інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області були побудовані в 1971 та 1973 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

Відповідачі ОСОБА_2 сільська рада Любомльського району Волинської області та ОСОБА_3 в своїй заяві позов визнали, що в силу ст. 82 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 12 березня 2008 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1220, 221, 1261, 1269 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5, який помер 12 березня 2008 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по вулиці Шевченка, 34 в селі Вижгів Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 сільська рада Любомльського району Волинської області, що знаходиться за адресою: вулиця Незалежності, 84, село Вишнів Любомльського району Волинської області, 44351.

Відповідач: ОСОБА_3, що зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, що зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь