Справа № 462/5665/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 січня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Обертас Н.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Залізничний відділ Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивують тим, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстрована відповідач - дочка ОСОБА_4, проте з липня 2012 року відповідачка у спірній квартирі не проживає, оскільки є громадянкою Російської Федерації та постійно там проживає. Зазначає, що реєстрація відповідачки у спірній квартирі порушує його право, як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися власністю. Враховуючи, що відповідач відсутня у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки просить визнати її такою, що втратила право користування житлом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що відповідачка не проживає у спірній квартирі з липня 2012 року, а проживає в Російській Федерації, будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою їй ніхто і ніколи не чинив. Просить позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа - Залізничний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, заяви про розгляд справи за відсутності такого не подав, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачам ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 13.11.2008 року, виданим Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (а.с. 7) та копією технічного паспорту на вказану квартиру (а.с.5-6).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛКП «Граніт» №3645 від 13.11.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: позивач ОСОБА_3 - власник та ОСОБА_4 - дочка (а.с.8).

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі з липня 2012 року, що підтверджується актом ЛКП «Граніт» від 23.11.2017р. (а.с. 22) та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 - сусідів, які в судовому засіданні показали, що відповідачку ОСОБА_4 у спірній квартирі ніколи не бачили і що вона у такій протягом останніх 5-7 років не проживала, ніхто їй не чинив перешкод у проживанні у вказаній квартирі.

Крім того, з копії паспорта серії НОМЕР_3, виданого 22.10.2001 року вбачається, що ОСОБА_8 є уродженкою м. Усурійськ Приморського краю Російської Федерації (а.с. 9).

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі з липня 2012 року, добровільно залишила таку, крім того є уродженкою Російської Федерації.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 відсутня за місцем своєї реєстрації на АДРЕСА_1 у м. Львові і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування квартирою, а тому ОСОБА_4 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в сумі 640 грн.( шістсот сорок гривень).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б. М. Гедз