АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1235/18 Справа № 185/296/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2017 року

по цивільній справі за поданням державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року державний виконавець Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2

Подання обґрунтовує тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 згідно матеріалів виконавчого провадження № 52625657 має невиконані зобовязання щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 годині 45 хвилин під час виконання ним трудових обовязків, та скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 і акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1, відповідно до Порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві НПАОП 0,00-6,02.04, затвердженого ПКМУ від 25.08.2004 року № 1112, згідно виконавчого листа № 185/8722/14-ц, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 19.09.2016 року, які боржник добровільно не виконує.

За результатом виїзду за адресою боржника, державним виконавцем було встановлено, що за адресою: м. Павлоград, провул. Лікарняний, 15, боржник не проживає, там проживає його батько, який повідомив, що ОСОБА_2 близько двох років мешкає у АР Крим у місті ОСОБА_3, у будинку, що належить їхній родині, і повертатись з тимчасово окупованої території не планує.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2017 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, остання відома адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до моменту виконання ним своїх зобовязань боржника за виконавчим листом № 185/8722/14-ц, виданим Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 19.09.2016 року про зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 годині 45 хвилин під час виконання ним трудових обовязків та скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 і акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1, відповідно до Порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві НПАОП 0,00-6,02.04.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права.

В порядку п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем наведено докази, які обєктивно свідчать про те, що боржником навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання обовязків.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим підлягає зясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобовязання, або невиконання зумовлено обєктивними причинами.

Під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст. 377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З матеріалів справи убачається, що в них відсутні будь-які докази про ознайомлення боржника з відкритим у жовтні 2016 року виконавчим провадженням та про вчинення виконавчих дій, копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримував у передбаченому законом порядку, такі дані в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_2 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що боржником у виконавчому провадженні на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у м. Павлоград Дніпропетровської області пор визнання недійсним та скасування актів про нещасний випадок, визнання нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом та зобов»язання скласти акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Однак, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України заявлено саме до ОСОБА_2, як до громадянина України. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, станом на 28.09.2017 року 29.12.2016 року внесено рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у звязку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2017 року скасувати.

В задоволені подання державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

ОСОБА_5