ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2839/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне )

"09" січня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участі секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» 29.09. 2016 року звернулось до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 240 515 ( двісті сорок тисяч п"ятсот п"ятнадцять ) 54 копійок , яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 35 885 ( тридцять п"ять тисяч вісімсот вісімдесят п"ять ) 57 гривень , заборгованості по відсоткам у розмірі 19 984 ( дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот вісімдесят чотири ) гривень , заборгованості за комісіями у розмірі 41 107 ( сорок одну тисячу сто сім ) гривень 50 копійок та пені у розмірі 143 538 ( сто сорок три гривні п"ятсот тридцять вісім ) гривень 47копійок.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов'язалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Позивач у судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 09 січня 2018 року представник позивача Публічного акціонерного товариства « ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ », що діє на підставі довіреності № 84 від 02 січня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов"язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24 липня 2013 року між ПАТ « ВБР » та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № IKCASHSPG.145473.001 , відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 39 150 ( тридцять дев"ять тисяч сто п"ятдесят ) гривень на строк користування до 23 липня 2016 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 0, 001 % річних, комісію за надання кредитних коштів у розмірі 3 % від суми кредиту та платежі за кредитом, у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється відповідно до умов договору визначеному у Додатку № 2.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі,відповідно до умов договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 39 150 ( тридцять дев"ять тисяч сто п"ятдесят ) гривень.

Позичальник - відповідач скористалася кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Свої зобов'язання за кредитним договором у визначений у ньому строк відповідач не виконала, протягом дії кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала залишок заборгованості по кредиту, відсотки за користування ним та комісію за користування кредитними коштами.

Крім того, пунктом 6.1 кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36 % річних від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 20 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 35 885 ( тридцять п"ять тисяч вісімсот вісімдесят п"ять ) гривень 57 копійок , 19 984 ( дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот вісімдесят чотири ) гривні - сума відсотків за користування кредитними коштами та 41 107 ( сорок одна тисяча сто сім ) гривень 50 копійок - сума комісії.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6. 3 кредитного договору встановлено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, а тому сума пені, яка підлягає стягненню становить 55 869( п"ятдесят п"ять тисяч вісімсот шістдесят дев"ять ) гривень 57 копійок .

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають частковому задоволенню. У зв'язку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 152 846 ( сто п"ятдесят дві тисячі вісімсот сорок шість ) гривень 64 копійки , яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 35 885 ( тридцять п"ять тисяч вісімсот вісімдесят п"ять ) гривень 57 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 19 984 (дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот вісімдесят чотири ) гривні , заборгованості за комісіями у розмірі 41 107 ( сорок одна тисяча сто сім ) гривень 50 копійок та пені у розмірі 55 869 ( п"ятдесят п"ять тисяч вісімсот шістдесят дев"ять ) гривень 57 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

У відповідності до ст. ст. 76 - 83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 2 292 ( дві тисячі двісті дев"яносто дві ) гривні 71 копійок.

Враховуючи викладене, на підставі ст .ст. 3, 11, 13, 15, 16, 526, 551, 625, 1048, 1049, 1054ЦК України та керуючись ст. ст. 81, 141, 263, 265, 280, 284, 287 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства « ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ », ( 01135, місто Київ, вулиця Чорновола В"ячеслава, будинок № 25, ) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 152 846 ( сто п"ятдесят дві тисячі вісімсот сорок шість ) гривень 64 копійки , яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 35 885 ( тридцять п"ять тисяч вісімсот вісімдесят п"ять ) гривень 57 копійок, заборгованості по відсоткам у розмірі 19 984 (дев"ятнадцять тисяч дев"ятсот вісімдесят чотири ) гривні , заборгованості за комісіями у розмірі 41 107 ( сорок одна тисяча сто сім ) гривень 50 копійок та пені у розмірі 55 869 ( п"ятдесят п"ять тисяч вісімсот шістдесят дев"ять ) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 292 ( дві тисячі двісті дев"яносто дві ) гривні 71 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом трмидцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших повапжних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішення невідкладно надіслати сторонам рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ: Л.К. ЛЕОНТЮК