У х в а л а

25 січня 2018 року

м. Київ

справа № 761/34085/16-ц

провадження № 61 - 1869 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», треті особи: Київська обласна дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», центр поштового зв'язку № 6, відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», про визнання права на отримання грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року на розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ була надіслана касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня

2017 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 було поновлено строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду

м. Києва від 20 жовтня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме заявнику необхідно було надати копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року та сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 320 грн.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року передано на розгляд до Верховного Суду.

У січні 2018 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху на адресу суду касаційної інстанції повторно надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на важке фінансове становище, та на підтвердження якою надано довідку про суму нарахованого доходу і утриманих податків в 2017 році та довідку Державної фіскальної служби України про джерела та суми доходів фізичних осіб за період з 1 січня 2017 року по 30 вересня 2017 року.

Посилання ОСОБА_1 на обмеження йому доступу до правосуддя у зв'язку з вимогою сплатити судовий збір є безпідставними, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

(РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, а подана вдруге заява ОСОБА_1 є аналогічною за змістом первісно поданій, а надана довідка про суму нарахованого доходу і утриманих податків в 2017 році та довідка Державної фіскальної служби України про джерела та суми доходів фізичних осіб за період з 1 січня

2017 року по 30 вересня 2017 року не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору на момент подання касаційної скарги.

При цьому ОСОБА_1 не довів неможливості сплатити судовий збір і лише в такому разі це було б перешкодою доступу до правосуддя. Крім того, судові процедури повинні бути справедливими і для позивача, і для відповідача.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 24 січня 2018 року, ухвала суду касаційної інстанції не виконана, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 392, 393, пунктом 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року

№ 2147 - VIII,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник