З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
провадження № 2/521/5223/18
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковська А.О.,
Учасники справи:
ОСОБА_1 є власником квартири №103 корпус №3 у будинку №46 по вулиці Бугаївська у м. Одесі. У даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (основний власник), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_3 Орхан (зять) та ОСОБА_2 (колишня дружина).
Відповідач за цією адресою не проживає тривалий час, самостійно не оформила зняття з реєстраційного обліку. Оскільки позивач сплачує всі видатки по квартирі та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в його квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник третьої особи в у судове засідання не зявився, про місце і час судового засідання повідомлявся належним чином.
Відповідач у судове засідання не зявилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
Відповідно до копії паспорту громадянина України серії КЕ №104466, виданим Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 07.02.1996 року, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований з 09 квітня 2010 року у квартирі №103, корп.3 у будинку №46 по вул. Бугаївській у м. Одесі.
ОСОБА_1 є власником квартири №103 корпус №3 у будинку №46 по вулиці Бугаївська у м. Одесі, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.03.2010 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягом з державного реєстру правочинів.
Відповідно до довідки про склад сімї № 29/10-з від 29 жовтня 2018 року, у квартирі за адресою: вул. Бугаївська. 46АДРЕСА_3 м. Одесі, зареєстровані: ОСОБА_1 (основний власник), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_3 Орхан (зять) та ОСОБА_2 (колишня дружина).
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.07.2018 року, виданого повторно, вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
На підставі акту про не проживання, складеного головою ОСББ «Радіалочка», встановлено, що ОСОБА_2 з травня 2018 року по теперішній час не проживає.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушила права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею.
Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 16, 29 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4.
Встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням законної сили воно є підставою для органів реєстрації для зняття ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 22 грудня 2018 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.

22.12.18