23 січня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді: Прохоренко В.В.,
секретар Тихоша Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,
Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. (постанова Верховного Суду України від 18.01.2017 року справа № 6-2912цс16).
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Статтею 27 цього Закону встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили.
Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.
Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.2,3,4,8 Порядку).
Відповідно до розяснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як встановлено судом ОСОБА_1 з 22.04.1958 року по 20.05.2013 року перебував у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді слюсаря ремонтника ткацького виробництва, що підтверджується записом у трудовій книжки.
20.05.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі ст.п.1 ст. 40 КЗпП України, в звязку з ліквідацією підприємства, наказ № 31-К від 20.05.2013 року, про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці.
Відповідно довідки № 4/34/25-10-610 від 20.05.2013 року, виданої ВАТ «ХБК» - на день звільнення ОСОБА_1 20.05.2013 року нарахована заробітна плата складає 46 803,20 грн.
Згідно довідки № 4/34/25-10-04 від 12.01.2017 року виданої ВАТ «ХБК» вбачається, що розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року складає 1505,36 грн., внаслідок чого суд вважає вірним розрахунок середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 71,68 грн.
Судом визначено, що період затримки фактичного розрахунку по заробітній платі із позивачем, за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 року по 23.01.2018 року, складає 1173 робочих днів (травень 2013 року 9 днів; червень 2013 року 18 днів; липень 2013 року 23 дні; серпень 2013 року - 21 день; вересень 2013 року 21 день; жовтень 2013 року 23 днів; листопад 2013 року 21 день; грудень 2013 року 22 дні; січень 2014 року 21 день, лютий 2014 року 20 днів; березень 2014 року 20 днів; квітень 2014 року 21 день; травень 2014 року 19; червень 2014 року 19; липень 2014 року 23 дні; серпень 2014 року 20 днів; вересень 2014 року 22 дні; жовтень 2014 року 23 дні, листопад 2014 року 20 днів, грудень 2014 року 23 дні; січень 2015 року 19 днів; лютий 2015 року 21 день; березень 2015 року 21 день; квітень 2015 року 21 день; травень 2015 року 18 днів; червень 2015 року 20 днів; липень 2015 року 23 дні; серпень 2015 року 20 днів, вересень 2015 року 22 дні, жовтень 2015 21 день, листопад 2015 року 21 день, грудень 2015 року 23 дні, січень 2016 року 19 днів, лютий 2016 року 21 день, березень 2016 року 22 дні, квітень 2016 року 21 день, травень 2016 року 19 днів, червень 2016 року 19 днів, липень 2016 року 22 дні, серпень 2016 року 22 дні, вересень 2016 року 22 дні, жовтень 2016 року 20 день, листопад 2016 року 22 дні, грудень 2016 року -22 дні; січень 2017 року 20 днів; лютий 2017 року 20 днів; березень 2017 року 22 дні; квітень 2017 року 19 днів; травень 2017 року 20, червень 2017 року 20 днів; липень 2017 року 21 день; серпень 2017 року 22дні; вересень 2017 року 21 день; жовтень 2017 року 21 день; листопад 2017 року 22 дні; грудень 2017 року 20 днів; січень 2018 року - 15 днів).
В звязку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,81 грн.
Керуючись ст.ст. 12-13,76-79, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, постановою КМУ від 02.02.1995 року №100, на підставі ст. ст.116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В.Прохоренко