Провадження № 2-з/638/91/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Харків Дзержинський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В. при секретарі Тарасовій О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

До суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту та оголошення заборони відчуження на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, а саме : житловий будинок, загальною площею 214,0 кв.м, що знаходиться за адресою Харківська область, Харківський район смт. Бабаї вул. Колгоспна б. 88-а, квартиру загальною площею 137,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків вул. Данилевського б. 6 кв. 40. Заборонити до вирішення спору по суті субєктам державної реєстрації, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваження, проводити будь- які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, а саме житловий будинок, загальною площею 214,0 кв.м, що знаходиться за адресою Харківська область, Харківський район смт. Бабаї вул. Колгоспна б. 88-а, квартиру загальною площею 137,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків вул. Данилевського б. 6 кв. 40.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що заява щодо забезпечення позову, підлягає залишенню без задоволення, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Так позивач в позовних вимогах просить стягнути з відповідача суму коштів, відповідно до розписки про отримання коштів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник серед іншого зазначає причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме можливу реалізацію вказаного майна та неможливість виконання позитивного рішення суду у вказаній справі.

Відсутність необхідних відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами .

На разі, суду до заяви, не надано документів, які б свідчили про наявність перешкод в реалізації прав позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом досліджено актуальну, станом на 29 січня 2018 року, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, з якої вбачається потрійний арешт вказаного майна, в тому числі і за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми. Твердження представника позивача, що майно може бути відчужене, без скасування арештів не є обґрунтованими. При таких обставинах суд вважає, що вказане майно вже арештоване та заборонено вчиняти будь- які дії щодо його відчуження. Натомість, виходячи, з клопотання представника позивача, суд вбачає, що він звертається з клопотанням « на майбутнє», тобто, на випадок скасування трьох інших арештів, серед яких, до речі, і арешт за клопотанням його довірительниці у справі за якою рішення суду не виконане.

Суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ЦПК України відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Штих.