Справа № 306/1275/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Кондора Р.Ю., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Свалявського районного суду про вжиття заходів забезпечення позову, постановленої 26 жовтня 2017 року головуючою суддею Ганчак Л.Ф. за заявою ОСОБА_3 щодо забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсація за частку у спільному майні,

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом в якому просила: 1) припинити спільну часткову власність на гараж по вул. Я.Мудрого, 25 «Б» в м. Свалява між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнавши її одноособовим власником даного гаражу; 2) стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію 1/2 частини автомобіля з урахуванням вартості частки гаражу в розмірі 363701 грн.

У процесі розгляду справи ОСОБА_3 звернулася із заявою про забезпечення позову в якій просила: 1) накласти арешт на автомобіль марки «GEELY» JL7162, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; 2) оголосити в розшук та вилучити даний автомобіль та повідомити Мукачівський відділ поліції ГУ НП в Закарпатській області про вжиті заходи забезпечення позову для внесення до бази розшуку вказаного транспортного засобу.

Ухвалою Свалявського районного суду від 26 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, задоволено.

ОСОБА_2 у апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги посилається на те, що ухвалою ВССУ від 13.09.2017 року зупинено виконання рішення Свалявського районного суду від 15.1.12016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3. Вказує, що є виконавче провадження в якому на спірний автомобіль вже накладено арешт і повторної потреби в арешті такого автомобіля немає.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній станом на 26.10.2017 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції чинній станом на 26.10.2017 року) передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Подібні норми містяться чинному наразі ЦПК України (ст. 149).

Як розяснено в п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Зважаючи, що предметом даного позову є стягнення з відповідача грошових коштів, у рахунок компенсації вартості частини автомобіля, то правомірним є висновок суду про наявність підстав для накладення арешту на такий автомобіль, оскільки припущення про можливе його зникнення або знецінення (знищення), з метою уникнення від виконання можливого судового рішення по такій справі - є достатньо обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на ухвалу ВССУ від 13.09.2017 року, якою зупинено виконання рішення Свалявського районного суду від 15.11.2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_3, по справі №306/1677/16-ц (на підставі якої й предявлено наразі позов), оскільки, вказане стосується виключно зупинення вчинення виконавчих дій з приводу виконання зазначеного рішення. Разом з тим вказана ухвала ВССУ жодним чином не спростовує факт набрання законної сили рішенням Свалявського районного суду від 15.11.2016 року, чи його не чинність, та відповідно обставини, встановлені таким судовим рішенням.

Тобто, дана ухвала не впливає на існування обґрунтованого припущення, що спірний автомобіль може зникнути чи знецінитися, у звязку з чим не може бути підставою для відмови в накладенні на нього арешту.

Також, безпідставним є посилання апелянта на існування іншого арешту, так як такий стосується іншого виконавчого провадження та не може впивати на дане цивільне провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо накладення арешту на автомобіль.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з ухвалою суду в частині оголошення транспортного засобу в розшук та повідомлення про це органу поліції зважаючи на наступне.

Та як слідує з аналізу чинного законодавства, розшук майна (автомобіля) в цивільному провадженні застосовується як один із засобів примусового виконання судового рішення в процесі його виконання. Оголошення майна в розшук здійснюється на підставі постанови державного виконавця в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили, в порядку, передбаченому ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову шляхом оголошення автомобіля в розшук є неможливим, позаяк заходи забезпечення позову застосовуються на стадії судового, а не виконавчого провадження.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до пункту 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволеної вимоги стосовно оголошення автомобіля в розшук та повідомлення про це органу поліції, з постановленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні такої вимоги заяви.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 153, 367, 374, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Свалявського районного суду від 26 жовтня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову, скасувати в частині задоволеної вимоги стосовно оголошення в розшук й вилучення автомобіля марки «GEELY» JL7162, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, і повідомлення Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про заходи забезпечення позову з метою внесення до бази розшуку даного транспортного засобу, та постановивши з цієї вимоги постанову суду про відмову ОСОБА_3 у задоволенні цієї вимоги заяви.

У решті вимог, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: