УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря- Кострової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 ( м. Харків вул. Студентська б. 5/6), боржник ОСОБА_2 (м. Харків вул. Прорізна б. 4/2), стягувач ОСОБА_3 (Харківська область м. Балаклія вул. Жовтнева б. 15 кв.109) про примусове входження,

встановив:

До суду надійшло подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 ( м. Харків вул. Студентська б. 5/6), боржник ОСОБА_2 (м. Харків вул. Прорізна б. 4/2), стягувач ОСОБА_3 (Харківська область м. Балаклія вул. Жовтнева б. 15 кв.109) про примусове входження, в якому просить з метою виконання зведеного виконавчого провадження за номером 52636706 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 вирішити питання про примусове входження до домоволодіння за адресою м. Харків вул. Прорізна б. 4/2.

В обґрунтування подання зазначає, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження за номером ЗВП № 52636706 загальна сума заборгованості за яким складає 71269,06грн., щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Держави та фізичних осіб, до складу якого входить виконавче провадження за номером ВП № 18518608 з виконання виконавчого листа № 1-417, виданого 28.12.2006 року Балаклійським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість на користь ОСОБА_3 заборгованість в загальному розмірі 39402,30 гри. та виконавче провадження за номером ВП № 18518151 з виконання виконавчого листа № 1-417, виданого 28.12.2006 року Балаклійським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість на користь ОСОБА_4 заборгованість в загальному розмірі 1358,66 грн. Неодноразовими виходами державного виконавця за адресою реєстрації боржника ОСОБА_2 з метою перевірки майнового стану та виявлення майна на яке можливо звернути стягнення, двері домоволодіння ніхто не відчинив, виконати в повному обсязі виконавчі дії та перевірити майновий стан не є можливим. Боржник ОСОБА_2, дата народження 02.11.1980 неодноразово був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та необхідністю його виконання. У зв»язку з викладеним виконавець просить вирішити питання про примусове входження до домоволодіння за адресою м. Харків вул. Прорізна б. 4/2, за яким зареєстрований боржник.

Державний виконавець надав до суду заяв, в якій просить справу розглядати без його участі.

Згідно зі ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами,вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити, виходячи знаступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження за номером ЗВП № 52636706 загальна сума заборгованості за яким складає 71269,06грн., щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Держави та фізичних осіб, до складу якого входить виконавче провадження за номером ВП № 18518608 з виконання виконавчого листа № 1-417, виданого 28.12.2006 року Балаклійським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість на користь ОСОБА_3 заборгованість в загальному розмірі 39402,30 грн. та виконавче провадження за номером ВП № 18518151 з виконання виконавчого листа № 1-417, виданого 28.12.2006 року Балаклійським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість на користь ОСОБА_4 заборгованість в загальному розмірі 1358,66 грн.

В матеріалах подання міститься копії постанов про відкриття виконавчих проваджень від 17.01.2007року з копією супровідних листів, однак відомості щодо отримання зазначених постанов божником відсутні.

Також до подання додано копії викликів державного виконавця з вимогою боржнику зявитись до виконавця 02.01.2018року та 06.12.2018року та копію поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що поштове відправлення вручено 27.12.2017року особисто, однак відсутнє прізвище особи, якій вручено.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.8 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядкуі загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Згідно копії акту державного виконавця від 27.12.2017року, виконавцем здійснено вихід за адресою реєстрації боржника ОСОБА_2 м. Харків вул. Прорізна 4/2, однак боржника та його майна за зазначеною адресою не виявлено. Особа, яка назвалась матірю боржника зазначила, що останній не мешкає за даною адресою.

Згідно копії акту державного виконавця від 10.12.2018року виходом за адресою м. Харків вул. Прорізна 4/2 двері ніхто не відчини, виявити боржника та його майно не виявились можливим.

Однак з інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 4.

Тому, не зрозуміло, яким чином боржник може чинити перешкоди у проведенні виконавчих дій за адресою: м. Харків вул. Прорізна 4/2. Крім того, акти складені за відсутності понятих.

Також, відсутні докази перевірки державним виконавцем наявності у боржника коштів на рахунку у банку, отримання боржником доходів, наявність рухомого майна, зокрема транспортного засобу.

Вказане свідчить, що державним виконавцем не вжито усіх передбачених заходів для виконання судового рішення.

За таких обставин та з огляду на відсутність належних доказів щодо перешкоджання боржником вільному доступу до його житла, зважаючи також на те, що проникнення до житла є крайньою мірою, а зібраними на час розгляду подання державним виконавцем матеріалами виконавчого провадження не підтверджується законність та пропорційність втручання у житло, оскільки державним виконавцем не було вичерпано усі можливі засоби для виконання судового рішення суд приходить до висновку про те, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.439ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3 про примусове входження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22.12.2018року.

Суддя Н.М. Бородіна