Справа № 153/1114/17
Провадження № 22-ц/772/532/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 рокуСправа № 153/1114/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 153/1114/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на навчання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2017 року, ухваленого у складі судді Дзерина М.М.,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 додаткові витрати, пов'язані з навчанням дочки ОСОБА_4 у Краківській академії ім. А.Ф. Моджевського у розмірі 46 819, 24 грн, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з наказом Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського №655/2016 від 21 липня 2016 року ОСОБА_4 зарахована на навчання повного академічного профілю за напрямком «Міжнароджні відносини», навчання першого ступеня. З метою вступу до Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського ОСОБА_4 було сплачено 19343 грн. за послуги консультативного характеру, оплату курсів з польської мови та бронювання місця в гуртожитку «Atol», за навчання в 2016 році -перший семестр 2017 року сплачено 5756 PLN (польських злотих), що еквівалентно за курсом гривні станом на 04 вересня 2018 року 41615,88 грн. та за проживання в гуртожитку з жовтня 2016 року по червень 2017 року 4520 PLN (польських злотих), що еквівалентно 32679,60 грн., а всього коштів в розмірі 93638,48 грн.

Керуючись ст. 185 СК України просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 ? вартості понесених витрат в сумі 46 819, 24 грн.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати, пов'язані із навчанням дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Краківській академії А.Ф. Моджевського у розмірі 46 819, 24 грн. та 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції неправильно визначив зміст спірних правовідносин та застосував ст. 185 СК України, яка не підлягає до застосування до правовідносин утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не з'ясував обставини справи, які мають значення для справи, зокрема щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Водночас 21 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду про стягнення аліментів на її утримання для продовження навчання, що призведе до подвійного стягнення коштів за однією і тією ж правовою підставою. Про дату, місце та час розгляду справи його не було повідомлено належним чином, що є підставою для скасування рішення суду.

У строк, визначений судом, від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній та додатково доданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач понесла додаткові витрати на навчання дочки у Краківській академії ім. А.Ф. Моджевського в сумі 93638,48 грн., які відповідач в добровільному порядку не відшкодовує, а тому ? вартості таких витрат повинна бути стягнута з останнього в судовому порядку.

З такими висновками суду в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 01 грудня 1999 року (а.с.7).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_5 розірвано (а.с.8).

15 лютого 2016 року між ФОП ОСОБА_8 як виконавцем та ОСОБА_9 як замовником укладено договір №0115-02/16 на інформаційно-консультаційне обслуговування щодо вступної кампанії до Краківської Академії ім. А.Ф. Моджевського за напрямком міжнародні відносини, за освітнім рівнем бакалавр (а.с. 9-11).

Згідно з довідкою Українсько-Польського Центру Освіти «UniverPL» ОСОБА_4 з метою вступу до польського університету, а саме Краківської Академії ім. А.Ф. Моджевського оплатила 19343, грн. (еквівалент 670 євро) згідно з договором №0115-02/16 від 15 лютого 2016 року з ФОП ОСОБА_10 за послуги консультативного характеру, оплата курсів польської мови згідно з договором-офертою з ФОП ОСОБА_11 в сумі 3870 грн., та завдаток для бронювання місця в гуртожитку «Atol» в розмірі 3894 (еквівалент 600 злотих) (а.с.12).

Сплата ОСОБА_4 коштів за інформаційно-консультативні послуги згідно з договором №0115-02/16 від 15 лютого 2016 року в сумі 19 343 грн. підтверджується копіями квитанцій від 17 лютого 2016 року, 02 березня 2016 року, 29 липня 2016 року (а.с.13).

Відповідно до контракту про навчання № 501/2016 від 21 липня 2016 року, наказу № 655/2016 виданого деканом факультету права, управління та міжнародних відносин Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського від 21 липня 2016 року, ОСОБА_4 зарахована на навчання до Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського першого ступеня, академічного профілю, «Міжнародні відносини», стаціонарна форма навчання (а.с.15-19).

Згідно з довідкою № 851/S14/2016/2017 від 23 червня 2017 року, виданою деканом факультету права, управління та міжнародних відносин Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського, навчання ОСОБА_4 розпочалось з 01 жовтня 2016 року та заплановано закінчення навчання 30 вересня 2019 року (а.с. 21).

Із повідомлення про платіж від 03 червня 2016 року та із платіжного доручення в іноземній валюті встановлено, що ОСОБА_4 сплатила реєстраційний внесок в сумі 500 PLZ за навчання в Краківській академії ім. А.Ф. Моджевського (а.с.23-24). Згідно із платіжним дорученням в іноземній валюті від 01 червня 2016 року ОСОБА_4 здійснила попередню оплату за навчання в Краківській академії ім. А.Ф. Моджевського в сумі 500 PLZ (а.с.25).

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 29 липня 2016 року ОСОБА_4 здійснила оплату за І семестр навчання в Краківській академії ім. А.Ф. Моджевського в сумі 2350,0 PLZ (а.с.27-28).

Згідно з квитанціями про перерахування коштів за проживання у студентському гуртожитку, ОСОБА_4 за жовтень 2016 року сплачено 450 PLN (а.с. 32), за листопад 2016 року 450 PLN (а.с. 34), за грудень 2016 року 450 PLN (а.с.36), за січень 2017 року 450 PLN (а.с. 38), за лютий 2017 року 450 PLN (а.с. 40), за березень 2017 року 490 PLN (а.с. 42), за квітень 2017 року 490 PLN (а.с. 44), за травень 2017 року 490 PLN (а.с. 46), за червень 2017 року 490 PLN (а.с. 48), а всього за період з жовтня 2016 року по червень 2017 року сплачено 4210 PLN.

26 липня 2017 року ОСОБА_4 досягла повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України (в редакції чинній на час вирішення справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст. 10 ЦПК України (в редакції чинній на час вирішення справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В позовній заяві позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 ? витрачених нею додаткових коштів, пов'язаних з навчанням дитини в розмірі 46 819, 24 грн., які складаються з коштів за послуги консультативного характеру, оплати курсів польської мови та бронювання місця в гуртожитку «Atol» в сумі 19 343 грн., витрат на навчання в 2016 році та за перший семестр 2017 року в сумі 5756 PLZ, що за курсом гривні становить 41 615, 88 грн., за проживання у гуртожитку з жовтня 2016 року по червень 2017 року 4520 PLZ, що еквівалентно 32679, 6 грн.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, суд визнає особливими обставинами, що мають істотне значення потребу неповнолітньої ОСОБА_4 у додаткових витратах у зв'язку з із платним стаціонарним навчанням в академії та проживання у гуртожитку за кордоном.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Участь у додаткових витратах на дитину є обов'язком, а не правом батька (матері) , незалежно від сплати аліментів.

По справі встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, інших осіб на своєму утриманні немає, в судовому порядку аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 не сплачує, згідно з довідкою Головного УПФУ у Вінницькій області від 12 січня 2018 року отримує пенсію за вислугою років, яка за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року складає 25685, 79 грн., тобто є особою працездатного віку.

Водночас в апеляційній скарзі відповідач стверджував, що регулярно надавав дочці значні суми коштів на особисті потреби, пов'язані із фізичним та соціальним розвитком, в тому числі і у зв'язку з її вступом до Краківської академії ім. А.Ф. Моджевського, тобто визнав, що матеріальний стан дозволяє йому брати участь в оплаті додаткових витрат на дитину.

Згідно з ч.1 ст. 82 СК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З наведеного випливає, що сімейне і матеріальне становище відповідача дозволяє забезпечити сплату додаткових витрат на дитину в рівній мірі з матір'ю.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, та норми матеріального права, які їх регулюють та дійшов правильного висновку, що 1/2 вартості додаткових витрат, понесених ОСОБА_3 підлягає стягненню з ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно не застосовано до спірних правовідносин ст. 199 СК України є безпідставними, оскільки даною нормою регулюються правовідносини утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тоді як свої вимоги позивач ОСОБА_3 обґрунтовувала понесенням додаткових витрат на навчання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами у справі доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що відповідно до п.3.ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, оскільки судова повістка на ім'я ОСОБА_5, повернулася до суду з підстав її невручення адресату (а.с. 59, 60).

Крім того, визначаючи розмір понесених додаткових витрат, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що квитанція про сплату ОСОБА_4 за навчання у І семестрі 2017 року 2406 PLZ не є належним доказом у справі, оскільки зі змісту наданої квитанції неможливо встановити платника, призначення та отримувача платежу, його дату, текст квитанції є нечитабельним, а рукописний текст на копії цього документа не є належним підтвердженням його змісту (а.с. 28).

Також згідно з оригіналами платіжних доручень про перерахування коштів за проживання у гуртожитку ОСОБА_4 з жовтня 2016 року по червень 2017 року сплачено 4210 PLZ, тоді як переклад документів на українську мову за період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року в частині зазначення суми платежу не відповідає сумі, зазначеній в оригіналі, а саме замість «450 PLN» зазначено «490 PLN».

Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув, доводів позивача не перевірив, визнавши доведеною суму на проживання в гуртожитку з жовтня 2016 року по червень 2017 року 4520 PLZ, що не відповідає обставинам справи.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України (в редакції від 03 серпня 2017 року) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України (в редакції від 03 серпня 2017 року) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України (в редакції від 03 серпня 2017 року) встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доведеними належними та допустимими доказами є понесення ОСОБА_3 додаткових витрат на навчання дочки ОСОБА_4 за 2016 рік - перший семестр 2017 року в сумі 3350 PLZ, що станом на 04 вересня 2017 року еквівалентно 24246,20 грн., та 4210 PLZ за проживання у гуртожитку з жовтня 2016 року по червень 2017 року, що еквівалентно 30470,60 грн.

Отже, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 1/2 вартості понесених додаткових витрат на навчання дитини в сумі 37029,9 грн.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції не з'ясував предмет позовних вимог позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та наявність між сторонами спірних правовідносин.

Зокрема у позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 640 грн., інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 не заявляла.

Водночас стягнення судового збору не є самостійною позовною вимогою, а є похідною від основної матеріально-правової вимоги, зверненої до відповідача.

Таким чином, у ОСОБА_4 відсутня правова вимога до відповідача, а відтак і відсутній предмет спору.

Проте суд першої інстанції належної оцінки цим обставинам не дав та не вирішив їх у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

Згідно з п. 2 ч.1, ч.2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу ІІІ цього кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього кодексу.

Таким чином, провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на навчання дитини необхідно закрити.

Згідно з квитанцією №131 від 30 серпня 2017 року ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 640 грн., який відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.2 ст. 255 ЦПК України підлягає поверненню ОСОБА_4

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено ч.ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .

Згідно із п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, з ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір в дохід державного бюджету пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 506,18 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 255, 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_1 додаткові витрати, пов'язані з навчанням дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Краківській академії А.Ф. Моджевського у розмірі 37029 (тридцять сім тисяч двадцять дев'ять) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 в дохід державного бюджету 506 (п'ятсот шість) грн. 18 коп. судового збору.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на навчання дитини закрити.

Повернути ОСОБА_4 з державного бюджету 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви згідно з квитанцією № 131 від 30 серпня 2017 року, отримувач: УК у Ямпільському районі /Ямпільський район/ 22030001, рахунок отримувача 0720, код отримувача 37840876, банк отримувача 802015.

Оригінал квитанції № 131 від 30 серпня 2017 року знаходиться в матеріалах справи № 153/1114/17.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: