Справа № 236/3748/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.

за участю секретаря Колесник О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман у відсутності сторін за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Дем'яна Володимировича, третя особа: Відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Івана Франка, будинок 5, м. Лиман, Донецька область на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.08.1989 року. У вказаному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, але він фактично з листопада місяця 2011 року в ньому не проживає. Позивач здійснює виконання обовязків, щодо утримання зазначеного житлового будинку, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості; не скасована реєстрація відповідача за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст.383 ЦК України. З огляду на це, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач ОСОБА_1, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, на заявлених вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.38).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув.

Про необхідність явки в судове засідання відповідач повідомлявся належним чином у спосіб, визначений п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-18).

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті "Укрпошта", судова повістка ОСОБА_2була вручена 20.01.2018 року (а.с.40), тому суд приходить до висновку, шо відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду вказаної справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає (а.с.14).

Третю особу Відділ надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні представник третьої особи не прибув, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності такого представника, рішення ухвалити на розсуд суду.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які виникають між власником та відповідачами в справі.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.08.1989 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2-1597 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 передано у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Івана Франка, буд. 5 (а.с.10-11).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за місцем проживання у цьому житловому будинку з 15.07.2008 року, що підтверджується фотокопією сторінки з домової книги (а.с.5-9) та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 20408/13-13, виданою 15.11.2017 року відділом надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, але за вказаною адресою тривалий час не мешкає, не користується житлом, не зберігає в приміщенні належне йому майно, він фактично змінив місце проживання з листопада місяця 2011 року, однак дотепер не припинив попередньої своєї реєстрації, згідно із законодавством України, що підтверджено актом застуника Голови мікрорайону "Центральний" від 05.12.2017 року (а.с.12) та заявою ОСОБА_2 від 01.11.2017 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.14), в якій зазначає, що він має посвідку на проживання в Російській Федерації.

Позивач здійснює виконання обовязків, щодо утримання зазначеного житлового будинку в належному стані, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_3 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 18.08.1989 року у позивача виникло право власності на житловий будинкок за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Івана Франка, буд. 5, на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.1989 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2-1597, що є чинним і сторонами не оспорюється. Відповідач користувався вказаним житловим приміщенням, але вже тривалий час відсутній за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вматеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2, в якій він позовні вимоги визнає повністю (а.с.14).

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, не суперечить закону, и не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача.

Дослідивши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, з 2011 року по теперішній час, тобто більше одного року, не користується житлом без поважних причин, визнав позовні вимоги ОСОБА_1, тому відповідно до ст. 405 ЦК України, втратив право користування житлом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

Лиманську міську раду Донецької області, до якої заявлено вимоги про зобов'язання вчинити певні дії, віднесено до числа суб'єктів владних повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

П.1 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Наведене дозволяє дійти висновку про віднесення вимог позивача в частині зобов'язання Лиманської міської ради Донецької області вчинити певні дії до адміністративної юрисдикції та застосування положень п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України щодо закриття провадження у справі в частині цих вимог.

Керуючись ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.10, 13, 18, 23, 76-81, 255, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:Донецька область, м. Лиман, вул. Івана Франка, будинок 5 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 Дем'яна Володимировича, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків в матерілах справи відсутній, паспорт серія ВЕ 181797, виданого 17.12.2001 року Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області, який зареєстрований за адресою::Донецька область, м. Лиман, вул. Івана Франка, будинок 5, таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Івана Франка, будинок 5.

В частині вимог позивача про зобов'язання Лиманської міської ради Донецької області вчинити певні дії - провадження у справі закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено і підписано в нарадчій кімнаті суддею 25.01.2018 року.

Суддя -