Справа № 369/9621/18
Провадження № 2/369/3464/18
27.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Головатюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» про зняття арешту з майна,
У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ у Київській областіпро зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею житлового будинку, що знаходиться в м. Вишневе по вул. Чапаєва, 16, на підставі договору купівлі продажу від 24 березня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №1-900. В 2017 році позивачу стало відомо, що на даний будинок накладено арешт постановою ДВС Києво-Святошинського РУЮ від 22.03.2005 року АК 631112.
01.08.2018 року №574780 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ надав відповідь, що матеріали по виконавчому провадженню від 22.03.2005 року АК 631112 та виконавче провадження №21167996 №5747380 знищені у звязку зі строком зберігання ( 3 роки ), і жодні дії, в тому числі щодо зняття арештів, по знищеному виконавчому провадженню не проводяться, що порушує її права, а тому позивач змушена звернутися до суду, з питанням про звільнення майна з-під арешту.
Просила суд звільнити майно з-під арешту, накладеного на підставі постанови ОСОБА_2 державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 22.03.2005 року АК 631112, арешт на будинок за адресою: м. Вишневе, вул. Гавришів Братів ( Чапаєва ), 16, що належить ОСОБА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1., АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач не зявивсь, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.
У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився, про день, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками наявними у справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При розгляді справи судом встановлено, що 24 березня 1993 року між ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чапаєва. 16.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законодавства, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.
Постановою Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби за 22.03.2005 року АК 631112року було накладено арешт на будинок за адресою: м. Вишневе, вул. Гавришів Братів ( Чапаєва ), 16, що належить ОСОБА_1 Григорівніна праві власності.
Відповідно до наявної в матеріалах справи відповіді Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області матеріали по виконавчому провадженню від 22.03.2005 року АК 631112 та виконавче провадження №21167996 №5747380 знищені у звязку зі строком зберігання ( 3 роки ).
Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки.
Факт накладення арешту на будинок за адресою: м. Вишневе, вул. Гавришів Братів ( Чапаєва ), 16, що належить ОСОБА_1 також підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта,№ 131150213, з якої вбачається, що постановою ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 22.03.2005 року АК 631112року накладено арешт на будинок ОСОБА_1
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з вимогами ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно ч. 1. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Враховуючи, що відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не перебуває, суд приходить до висновку про задоволення позову і тому слід зняти арешт з будинку за адресою: м. Вишневе, вул. Гавришів Братів ( Чапаєва ), 16, що належить ОСОБА_1 на праві власності.
Керуючись ст. ст. 32, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 259, 268, 284, ЦПК України, суд -
Звільнити майно з-під арешту, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Гавришів Братів ( Чапаєва ), 16, та належить ОСОБА_1, накладеного постановою ОСОБА_2 державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 22 березня 2005 року АК 631112.
Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 31 серпня 2018 року.

Суддя Н.С.Пінкевич