Справа № 415/6991/17
Провадження № 2/415/423/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.18року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Павлові О.В..

з участю позивача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_2, посилаючись на те, що будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанської державною нотаріальною конторою 21.04.1999 року , зареєстрованому в реєстрі під № 1-882. У належному йому будинку , починаючи з 30.10.2010 року, зареєстрований його син ОСОБА_2. З січня 2013 року відповідач виїхав за межі Україні, де постійно проживає. В будинку він залишився проживати сам. Відповідач комунальні послуги не оплачує, повертатися за місцем проживання не бажає, самостійно знятися з реєстрації за м місцем реєстрації не бажає, та взагалі припинив з ним зв'язок. Через відсутність відповідача, він не може оформити субсидію на комунальні послуги. Тому просить визнати його таким, що втратив право користування будинком.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про що надав суду відповідні докази.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглядати справу без йог участі оскільки змінив місце проживання та приїхати не може.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав суду, що позивача з 2011 року проживає в АДРЕСА_2 сам. Раніше до нього приїздив його син ОСОБА_4, який в теперішній час в будинку разом з батьком не проживає. Зі слів позивача йому відомо, що його син проживає в Росії, не спілкується з ним, неп приїздив навіть на похорони матері.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення свідка, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

У судовому засіданні справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно наданої копії паспорту НОМЕР_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2( а.с.5) Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1999 року вбачається, що ОСОБА_5 зав. Лисичанською державною нотаріальною конторою, посвідчує, що спадкоємцем майна ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року є її син ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2.( а.с.6) Із копії домової книги ( к.с.7-8) в будинку АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Із копії довідки відділу адмін..послуг від 05.09.2017 року № 9911 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1-власник, ОСОБА_2-син ( а.с.10) Із копії довідки голови вуличного комітету вбачається, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не проживає з 2013 року( а.с.11) Із копії паспорту відповідача 70 17 723468 виданого відділенням УФМС Росії по Тульській області в Кирєєвському районі 28.04.2017 року 710-025 , відповідач зареєстрований за адресою Тульська обл.., р-н Кирєєвський, АДРЕСА_1 ( а.с.26)

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12,206,263-265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 391 ЦК України, ст. 391,405 ЦК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 таким , що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 640(шість сорок) грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення .

Суддя: Л.Б.Чернобривко

Повний текст рішення суду виготовлений 24.01.2018 року

Суддя: Л.Б.Чернобривко