Провадження № 2/201/510/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

26.07.2017р. ОСОБА_3 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. № 2 - 3).

В позовній заяві позивачка посилалася на те, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цього шлюбу мають дитину ОСОБА_4, 08.06.2013р. народження, яка мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Жодної участі в утриманні доньки відповідач не приймає, коштів на утримання дитини не надає.

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В наданій суду 24.01.2018р. заяві, позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 24).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 24.01.2018р. не з,явився, про дату судового засідання був повідомлений судом належним чином під розписку в суді (а.с. № 23), про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяв про відкладення не направляв.

Слід зазначити, що раніше судове засідання, яке призначалось на 07.12.2017р., було відкладено за клопотанням відповідача (а.с. № 17, 22).

За таких обставин, суд вважає, що справу в судовому засіданні 24.01.2018р. слід розглянути за відсутності сторін з винесенням по справі рішення суду в загальному позовному провадженні відповідно до глави 9 розділу III ЦПК України.

Підстав для винесення заочного рішення суду відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України в справі немає, оскільки з заяви відповідача до суду від 07.12.2017р. (а.с. № 24) вбачається, що він позовні вимоги не визнає, не має достатньо коштів для утримання дитини, навіть вважає, що він не є батьком цієї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цих відносин народилась донька ОСОБА_4, 08.06.2013р. народження

Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_4, 08.06.2013р. народження, є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.10.2016р. Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровської області (а.с. № 3).

Малолітня донька мешкає зі своєю матірю ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

З огляду на те, що відповідач не надав суду жодних доказів, що він не в змозі сплачувати аліменти в зазначеному позивачкою розмірі, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_4, 08.06.2013р. народження до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 26 липня 2017р.

Заперечення відповідача стосовно того, що він припускає, що не є батьком ОСОБА_5, суд оцінює критично, оскільки письмових обґрунтованих заперечень з цього приводу, клопотань про призначення судової генетичної експертизи, тощо, відповідач суду не надав, незважаючи на те, що суд 07.12.2017р. за заявою ОСОБА_2 відкладав розгляд справи саме задля отримання стороною відповідача консультації з цього приводу. Між тим, відповідач в судове засідання після цього взагалі не з,явився, жодних клопотань, письмових заяв, пояснень не надав.

При розгляді справи судом також враховано й строки розгляду цивільних справ, передбачені ст.ст. 189 та 210 ЦПК України, а як вбачається з матеріалів справи, позов предявлено 26.07.2017р. (півроку тому).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704грн.80коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2018р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України (в редакції від 17.05.2017р.), ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017р.), суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 23.02.1971р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_4, 08.06.2013р. народження до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 26 липня 2017р.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704грн. 80коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя : Ткаченко Н.В.