КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5539/17
Провадження № 2/552/58/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі: судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання Ваніної Ю.А., представника позивача- Пихтіної Ю.А., відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача-Пономаренко В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 7475,55 гривень посилаючись на те, що вона є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1. За даною квартирою утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості 7475,55 грн. та судові витрати 1600 грн.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м.Полтави від 27.09.2017 року замінено відповідача у цивільній справі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_4 про стягненняч заборгованості, замість ОСОБА_4 залучено до участі в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5.

26.12.2017 року представник позивача уточнила свої позовні вимоги, відповідно до яких просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання, яка утворилась за період з 01.06.2014 року по 01.07.2017 року в розмірі 1793,05 грн. Крім того, просила стягнути 95,39 грн., 3% річних, 603,42 грн. інфляційних витрат та 533,33 грн. судового збору, а всього 3025,19 грн. Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання, яка утворилась за період з 01.06.2014 року по 01.07.2017 року в розмірі3586,09.Крім того, стягнути 190,77 грн., 3% річних, 1206,83 грн. інфляційних витрат та 1066,67 грн. судового збору, а всього 6050,36 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення та просив врахувати 1500 грн., які сплачені ним в рахунок боргу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення.

Суд заслухавши сторони та дослідивши докази у справі приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64,68 ЖК України передбачено обов»язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов»язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2013 року співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 -2/3 частини та ОСОБА_1/3 частина.

Заборгованість по даній квартирі утворилась за період з 01.06.2014 року по 01.07.2017 року у сумі 5379,14 грн., що підтверджується розрахунком.

Згідно квитанції №63Р15184 від 15.01.2018 року ОСОБА_1 сплатив суму заборгованості в розмірі 1500 грн.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення боргу за послуги теплопостачання з відповідачів підлягають до задоволення відповідно до їх часток у квартирі, тобто з ОСОБА_1 293,05 грн., а з ОСОБА_2 3586,09 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача індексу інфляції в сумі 1810,25 гривень та 3% річних в сумі 286,16 грн, з урахуванням їх часток у квартирі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 1600 грн. судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.265 ЦПК України , ст.525, 526, 541 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.06.2014 року по 01.07.2017 року 293,05 гривень, індексу інфляції в сумі 603,42 гривень, 95,39 гривень 3% річних, 533,33 гривень судового збору, а всього 1525,19 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.06.2014 року по 01.07.2017 року 3586,09 гривень, індексу інфляції в сумі 1206,83 гривень, 190,77 гривень 3% річних, 1066,67 гривень судового збору, а всього 6050,36 гривень.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня моменту його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2018 року.

Суддя Миронець О.К.