Ухвала

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 265/3796/17

провадження № 61-373 ск 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплачених коштів,

в с т а н о в и в :

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» щодо скарг, поданих до набрання чинності цією редакцією Кодексу та провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, не може бути прийнято рішення, зокрема, про відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2017 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області (далі - УСЗН Лівобережного району Маріупольської МР Донецької області, УСЗН) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення з додержанням відповідних вимог процесуального закону.

За поданою касаційною скаргою відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У травні 2017 року представник УСЗН Лівобережного району Маріупольської МР Донецької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплачених коштів, посилаючись на те, що відповідачка перебуває на обліку в УСЗН, як одержувач адресної щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за місцем її постійного проживання (АДРЕСА_2), та у періоди з 09 грудня 2015 року по 29 травня 2016 року, з 12 липня 2016 року по 11 січня 2017 року отримувала вказану допомогу у розмірі по 884 грн щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у володінні ОСОБА_4 перебуває 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

Зокрема, зазначав, що відповідно до пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Селидове визначено як населений пункт, де здійснювалася антитерористична операція. Однак розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р та від 02 грудня 2015 року № 1276-р були затверджені переліки населених пунктів, на території яких органи державної влади не виконують свої зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, в яких місто Селидове Донецької області не зазначено. Відповідачка відмовляється добровільно повернути суму переплаченої на її користь матеріальної допомоги.

Враховуючи викладені обставини, позивач, посилаючись на статті 16, 1166 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_4 надмірно виплачені грошові кошти у розмірі 9 573 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року, у задоволенні позову УСЗН Лівобережного району Маріупольської МР Донецької області відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення статей 1, 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», статей 1, 4, 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», пунктів 2, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (у редакції на момент виникнення спірних відносин; далі - Порядок № 505), виходив із недоведеності факту подачі відповідачкою документів з недостовірними відомостями щодо відсутності в неї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Призначена УСЗН матеріальна допомога сплачувалась ОСОБА_4 правомірно.

Предметом цього спору є стягнення надмірно виплаченої ОСОБА_4 матеріальної допомоги, передбаченої вищевказаним Порядком.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (пункт 1 статті 1 цього ж Закону).

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких зазначено також і місто Селидове.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 5 Порядку № 505 визначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. У даній заяві уповноважений представник сім'ї зазначає, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення

Колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що адресна матеріальна допомога нараховувалась відповідачці як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до вимог діючого законодавства.

Місто Селидове, на території якого розташована належна ОСОБА_4 частина квартири, не було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

З огляду на викладене правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга на їх судові рішення є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплачених коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. І. Журавель

Суддя Н. О. Антоненко

Суддя В. І. Крат