АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 640/13714/17

провадження № 22ц/790/3654/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник позивача: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

представник відповідача: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання додаткового строку на прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року (в складі судді Бородіної Н.М.),

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_5, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1. Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1. У передбачений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак з'ясувалось, що померлою ОСОБА_5 було складно заповіт посвідчений 12.12.1989 року, відповідно до якого зазначений житловий будинок заповіла ОСОБА_3 Однак, відповідач ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 спадщину у встановлений строку не прийняв, оскільки не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у передбачений законом строк та на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав. У зв'язку викладеним, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про надання додаткового строку на прийняття спадщини, який ухвалою суду від 30.11.2017 року прийняти до розгляду із первісним позовом.

В обгрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла ОСОБА_5, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 з його покійним батьком ОСОБА_6 12.12.1989 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язувалась довічно утримувати ОСОБА_6. В той же день ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 зазначає, що жодних стосунків з ОСОБА_1 він не підтримував, а тому факт смерті ОСОБА_5 йому не був відомий, а став відомий лише після отримання копії позовної заяви. Тому вважав поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини и просить суд надати додатковий строк.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого останній вважає позов не доведеним, оскільки не надано доказів будь яких перешкод ОСОБА_3 для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Представником ОСОБА_3- ОСОБА_4 подано відповідь на відзив відповідно до якої зазначає, що спадкоємець ОСОБА_3 не знав, що померла залишила заповіт на його ім'я, а також не міг дізнатись про смерть спадкодавця, оскільки ОСОБА_1 переховувала факт смерті ОСОБА_5 Крім того, нотаріус не повідомив ОСОБА_3 про смерть спадкодавця.

Ухвалою суду в залучені у якості третьої особи приватного нотаріуса ХМНО Ніколенко А.С. відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4266 грн.53 коп.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні його зустрічних вимог, суд першої інстанції не дослідив чи вчиняв держаний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення ОСОБА_3 про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик позивача за зустрічним позовом, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_5

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не надав доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини, а ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та прийняла спадщину.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія судова колегія погодись не може виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, яка з 1988 року мешкала за адресою АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у цивільному шлюбі.

12 грудня 1989 року між ОСОБА_6 - батьком відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання. (а.с.14).

В цей же день, тобто, 12 грудня 1989 року ОСОБА_5 склала заповіт на ім'я відповідача, тобто, сина покійного ОСОБА_6 - ОСОБА_3 (а.с.16), яким заповіла вищевказаний жилий будинок з надвірними будівлями відповідачу ОСОБА_3.

На час складання заповіту відповідач ОСОБА_3 був неповнолітнім, йому було 14 років. Цей заповіт був чинним на час смерті ОСОБА_5.

ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5) є донькою померлої ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладання шлюбу.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до реєстраційного посвідчення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.02.2000 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідченого 8-ю ХДНК від 12.12.1989 року.

Згідно домової книги померла ОСОБА_5 мешкала за адресою АДРЕСА_1.

З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що 14.03.2017 року до ПН ХМНО Ніколенко А.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась її донька ОСОБА_1 Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріуса не надходило. 23.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 АДРЕСА_1. Однак при розгляді спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 було встановлено, що спадкодавцем було складено заповіт відповідно до якого ОСОБА_5 належний їй житловий будинок за надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3 у зв'язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення ОСОБА_3 приватним нотаріусом ХМНО Ніколенко А.С. про відкриття спадщини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що на час складання заповіту він був неповнолітнім, про існування такого заповіту він не знав і ніхто йому про заповіт не казав. Він знав, що його батько був у цивільному шлюбі з ОСОБА_5, з батьком він не проживав, оскільки батьки розлучились, спілкувався з батьком у присутності ОСОБА_5, яка його доглядала. Жодних стосунків з ОСОБА_1 не підтримував, а тому про наявність заповіту йому стало відомо лише після отримання копії позовної заяви, і в листопаді 2017 року він звернувся із зустрічною позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, пропустивши 3 місяці для прийняття спадщини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_3 про існування заповіту не повідомляла ні вона, ні нотаріус, оскільки вона не знала його місце проживання, з ним вони ніколи не спілкувались.

Відповідно до вимог пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ,вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно правової позиції яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Врахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, колегія суддів дійшла висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Підстав для відступу від такої правової позиції колегія суддів не убачає.

Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що колегія суддів вважає можливим задовольнити зустрічний позов, то позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія судів вважає за необхідне скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у розмірі 640 гривень та судовий збір за подачу апеляційної скарги 960 гривень.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк терміном один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась йому після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1600 гривень

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко