Справа № 314/142/18
Провадження № 2-н/314/10/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2018 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Капітонов Є.М., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з:

- ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку ОСОБА_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви про видачу судового наказу і до 02.01.2028 року (до досягнення дитиною повноліття);

- ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку ОСОБА_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви про видачу судового наказу і до 02.01.2028 року (до досягнення дитиною повноліття).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу на підставі:

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.11.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому призначено ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_4

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом частини першої статті 183 названого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому судом враховуються обставини, визначені статтею182 Сімейного кодексу України, частина друга якої передбачає також, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, законодавством передбачено право того з батьків або іншого законного представника дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду не в порядку позовного, а в порядку наказного провадження із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, встановлюючи при цьому розмір таких аліментів, що стягуватимуться за судовим наказом, залежно від кількості дітей, зокрема на одну дитину (як в поданій до суду заяві) в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому частина пята статті 183 Сімейного кодексу України, визначаючи розмір аліментів, що стягуються в порядку наказного провадження, встановлює також обмеження максимального (а не мінімального) розміру стягуваних за судовим наказом аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб .

За змістом вказаної норми закону вбачається, що судовий наказ може бути видано у разі звернення з вимогою до платника аліментів та не повязання необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Отже наказне провадження не передбачає одночасне звернення до декількох боржників та можливості залучення інших заінтересованих осіб.

Натомість, ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення аліментів з двох осіб, що не передбачено вимогами ст.161 ЦПК України.

Отже, із заяви і доданих документів вбачається, що заявлені вимоги не відповідають вимогам ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема:

- вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

- перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За вимогами положень ч.3 ст.163 до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема:

- інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно зі ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

За визначенням ч.5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вимог ст. 163 ЦПК України:

- до заяви додано копії письмових доказів, які не засвідчені належним чином в порядку ст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема:

- заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

- заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

- із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 95, 163, 165, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Розяснити, що в порядку ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Одночасно розяснити, що відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Апеляційна скарга на ухвалу судді може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: Є.М. Капітонов

30.01.2018