Номер провадження: 22-ц/785/2362/18
Номер справи місцевого суду: 523/30/17
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою Суворовського Об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року, ухваленого суддею Аліною С.С.

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, посилаючись на те, що вона працювала на Одеському цементному заводі (ЗАТ «Одесацемент» ім. Посмітного), а після його ліквідації - на ТОВ «Цемент» на різних посадах з 1988р. по 2009р. Згідно Довідки ТОВ «Цемент» №706 від 23.09.2011р. та листа ТОВ «Цемент» №441 від 25.06.2013р. було утворено у 2001р. на місці ліквідованого ЗАТ «Одесацемент» ім. Посмітного, при цьому ТОВ «Цемент» не є правонаступником останнього. Документи по особовому складу працівників ЗАТ «Одесацемент» ім. Посмітного були передані в Департамент архівної справи та діловодства на початку 2012р.

23.09.2011р. ОСОБА_2 була видана довідка ТОВ «Цемент» №705, якою підтверджено наявний трудовий стаж для призначення пенсії: з 20.04.1988р. по 19.08.1988р. за списком №2; з 20.08.1988р. по 28.07.1992р. за списком №2; з 29.07.1992р. по 02.08.1992р. за списком №2; з 18.05.1993р. по 30.10.2002р. за списком №1; з 01.11.2002р. по 18.02.2007р. за списком №2; з 19.02.2007р. по 22.12.2008р. за списком №2.

Вказана довідка не включає період роботи з 03.08.1992р. по 17.05.1993р. на посаді машиніста винтових насосів (Наказ №139-к від 03.08.1992р.), який згідно наказу №53 від 22.02.1993р. слід вважати періодом роботи на посаді машиніста пневмокамерних насосів. Вказані періоди роботи знайшли своє відображення у трудовій книжці та особовій картці форми Т-2.

Також заявниця зазначила, що за результатами атестації робочих місць, яка проводилась на підприємстві неодноразово, було затверджено перелік робочих місць, професій посад, яким було підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, серед яких - машиніст пневматичних насосів.

Заявниця вважає, що фактично посада машиніста пневмокамерних насосів і є посадою машиніста пневматичних насосів, тобто ці посади є тотожними.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення №Д-3743 від 29.07.2013р. професія машиніста пневмокамерних насосів Класифікатором професій не передбачена, а передбачена професія машиніста пневматичних насосів.

Згідно наказу №50 від 15.02.1993р. посада машиніста пневматичних насосів була атестована як така, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, тобто вказаним наказом була атестована посада машиніста пневматичних насосів, що включає в себе і машиністів пневмокамерних насосів як більш широке поняття.

Виходячи з цього, ОСОБА_2 було записано у трудову книжку стаж роботи на посаді, яка не передбачена Класифікатором професій. Фактично у спірний період вона працювала на посаді, яка дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, частині робітників, наприклад ОСОБА_3, ОСОБА_4, які знають заявницю по спільній роботі на одному підприємстві, за результатами атестації робочих місць на посаді машиніста пневмокамерних насосів було підтверджено право на пільгову пенсію за списком №2 на підставі наказу №50 від 15.02.1993р., тобто наказу, яким була атестована посада машиніста пневматичних насосів. Тим самим було підтверджено тотожність вказаних посад.

Невірне зазначення у трудовій книжці назви посади заявниці позбавляє її можливості реалізувати свої трудові права в повному обсязі, а також право на пільгове пенсійне забезпечення. Разом з цим заявниця ОСОБА_2 позбавлена встановленої законом можливості підтвердити тотожність посад, оскільки «Одессацемент» ім. Посмітного, де вона працювала, було ліквідовано у 2001р. без правонаступників.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просила суд встановити факт роботи на посаді машиніста пневматичних насосів на підприємстві Одеський міжколгоспний цементний завод у період з 03.08.1992р. по 17.05.1993р., оскільки встановлення факту роботи машиністом пневматичних насосів необхідна їй для повного зарахування трудового стажу за пільгового стажу для призначення пільгової пенсі.

В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року заява ОСОБА_2, зацікавлена особа Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про встановлення факту, що має юридичне значення задоволена. Встановлений факт роботи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді машиніста пневматичних насосів на підприємстві Одеський міжколгоспний цементний завод у період з 03.08.1992р. по 17.05.1993р.

Не погоджуючись з рішенням суду, Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на існування Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року за № 18-1.

Також апелянт зазначає, що суд не в повній мірі з'ясував обставини справу, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст.. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що наданими ОСОБА_2 доказами підтверджується факт того, що посада машиніста пневмокамерних насосів і є посадою машиніста пневматичних насосів, тобто ці посади є тотожними.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно зі ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Такий порядок передбачає можливість встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо зазначені в ньому прізвище, ім'я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється лише відповідними комісіями при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі шляхом витребування уточнюючих довідок з підприємств і організацій або на підставі показань свідків /п.п. 1, 2, 20 Порядку/.

Відповідно до абз. 5 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, який регламентує особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників, визначено, що у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На виконання цієї норми постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 10.11.2006 року №18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до п.6 "Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років", затвердженого постановою ПФУ № 18-1 від 10.11.2006 комісія є спеціально створеним колегіальним органом, основним завданням якої є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Пунктом 16 Порядку передбачено право особи оскаржити рішення Комісії до Пенсійного фонду України або ж у судовому порядку.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до трудової книжки №1744769 від 25.07.1987 року, ОСОБА_2 20.04.1988 року прийнята на роботу на Одеський цементний завод та працювала: з 20.04.1988р. по 20.08.1988р. помічником машиніста сирових мельниць 2 розряду виробництва; з 20.08.1988р. по 28.07.1992р. помічником машиніста сирових мельниць 4 розряду; з 29.07.1992р. по 02.08.1992р. помічником машиніста сирових мельниць 3 розряду виробництва; з 03.08.1992 року по 17.05.1993 року машинистом гвинтових насосів 3 розряду; з 18.05.1993р. по 30.10.2002р. аспираторщик 4 розряду (а.с.11-12).

Згідно до письмової довідки ТОВ "Цемент" №706 від 23.09.2011р. та листа ТОВ "Цемент" №441 від 25.06.2013р., ТОВ "Цемент" було утворено у 2001р. на місці ліквідованого ЗАТ "Одесацемент" ім. Посмітного, при цьому ТОВ "Цемент" не є правонаступником останнього. Документи по особовому складу працівників ЗАТ "Одесацемент" ім. Посмітного були передані в Департамент архівної справи та діловодства на початку 2012р. (а.с.8,9).

Відповідно до письмової довідки ТОВ "Цемент" №705 від 23.09.2011 року, ОСОБА_2 підтверджено наявний трудовий стаж для призначення пільгової пенсії: з 20.04.1988р. по 19.08.1988р. за списком №2; з 20.08.1988р. по 28.07.1992р. за списком №2; з 29.07.1992р. по 02.08.1992р. за списком №2; з 18.05.1993р. по 30.10.2002р. за списком №1; з 01.11.2002р. по 18.02.2007р. за списком №2; з 19.02.2007р. по 22.12.2008р. за списком №2 (а.с.16).

Вказана довідка не включає період роботи з 03.08.1992р. по 17.05.1993р. на посаді машиніста винтових насосів (Наказ №139-к від 03.08.1992р.) (а.с. 11).

Таким чином, законом визначений спеціальний порядок підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України суд не наділений повноваженнями ухвалювати рішення про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пільгової пенсії.

Рішенням Комісії при головному управління Пенсійного фонду України в Одеської області ОСОБА_2 було відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 03.08.1992 року по 17.05.1993 року на посаді гвинтових насосів, машиніста пневмокамерних насосів, відповідно до Списку № 2 (а.с. 89).

У відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення протиправним та його скасування, а також про зобов'язання здійснити певні дії, було встановлено, що посада машиніста пневмокамерних насосів не була передбачена Списком №2 на момент роботи ОСОБА_2 на даній посаді, а також не була зазначена в переліку робочих місць, професій, посад за результатами атестації, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення, а тому період роботи на даній посаді з 01 березня 1993 року по 17 травня 1993 року не може бути підтверджений як такий, що дає право на пільгову пенсію.

Право на встановлення тотожності професій відповідно до державного класифікатора професій надано саме Міністерству праці і соціальної політики, а тому суд першої інстанції помилково, спираючись на листи вищого навчального закладу та ТОВ «Промпневмокомплект» зробив висновок про тотожність посад машиніста пневматичних насосів та машиніста пневмокамерних насосів.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, перебравши тим самим на себе повноваження іншого органу державної влади - Пенсійного фонду України.

З урахуванням встановленого апеляційним судом рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

У відповідності до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час подання апеляційної скарги ПФУ був звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 367,368,374, ст.ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення ОСОБА_2, зацікавлена особа: Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України повна постанова суду буде складена протягом десяти днів.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складений 22 січня 2018 року.