Справа №489/5214/17
Провадження №2/489/690/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 січня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
секретаря - Матяєвої С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки відповідач з вересня 2013 року не проживає в квартирі, не сплачує за комунальні послуги, його майна та особистих речей в квартирі не має, що порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, підтримання позовних вимог у повному обсязі та про їх задоволення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не відомо.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
ОСОБА_3, сестрі позивача, на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 01.07.2011 року.
02 вересня 1988 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, а рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2013 року шлюб між ними розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року сестра позивача ОСОБА_3 померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Юрловою Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №42, спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є ОСОБА_1, а спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1.
Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить зазначена вище квартира.
Вказане підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2017року.
Відповідно до виписки з будинкової книги та відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 17.11.2017 року, відповідач зареєстрований у квартирі.
Актом від 03.04.2017 року підтверджено те, що відповідач з вересня 2013 року не проживає в АДРЕСА_1.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Приймаючи до уваги те, що реєстрація місця проживання відповідача, який не є членом сім'ї позивача, у належній позивачу квартирі перешкоджає реалізації останнім права розпорядження власним майном, то наявні підстави для задоволення позову.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
На підставі ст. ст. 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок).
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва