П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів : головуючого судді: Гордійчук С.О., суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М., секретар судового засідання: Пиляй І.С.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2017 року ухваленого суддею Мичка І.М. в м. Здолбунів, у справі №562/2659/17

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.10.2010 року та стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2017 року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про судовий збір.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки при зміні розміру аліментів судом не взято до уваги, що він немає постійного місця роботи та стан його здоровя. Вважає, що визначений судом розмір аліментів поставить його в скрутне матеріальне становище.

Просить рішення змінити зменшивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки з 1500 грн. до 1000 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що матеріальне становище позивачки погіршилось та збільшились витрати на утримання дитини.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Здолбунівського районного суду від 12 жовтня 2010 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 07 вересня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі відповідач погодився на збільшення аліментів до 1000 грн.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У встановленому законом порядку, належними та допустимим доказами відповідач не довів факт погіршення свого матеріального стану з часу призначення аліментів за рішенням суду та не спростував доводи позивача про погіршення її матеріального стану та збільшення витрат на утримання дочки і такі обставини не були встановленні при перегляді справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину, погіршення матеріального становища одержувача аліментів, стан здоровя дитини та збільшення витрат на утримання дитини, те що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, колегія суддів вважає, що стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обовязків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: