Провадження № 2/235/25/18
Справа № 235/2734/17
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Покровськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління міського господарства» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Управління міського господарства» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 01.04.2009 року по 22.05.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості механіка. 22.052017 року згідно наказу № 104 від 22.05.2017 року він був звільнений з посади механіка у звязку з появою на роботі у нетверезому стані на підставі ст. 40 п. 7 КЗпП. Факт підтвердження перебування його на робочому місці у нетверезому стані підтверджено приладом «Алкотестер АL 9000», який не проходив метрологічну повірку, та він запропонував звернутися до КП «Наркологічний диспансер» для зясування цього питання, на що йму було відмовлено. Належними доказами підтвердження стану алкогольного спяніння вважаються медичний висновок, акт, складений представниками власника або уповноваженого ним органу і громадських організацій; протокол огляду працівника на стан спяніння; інші докази, передбачені ЦПК. Окрім того, жодних пояснень від нього не приймалось. Окрім того, від профспілкової організації не було надано згоду на його звільнення. Просив визнати причину звільнення ОСОБА_1 з посади механіка КП «УМГ» незаконною; скасувати наказ № 104 від 22.05.2017 року; стягнути з відповідача на свою користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 25000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Відповідачем КП «Управління міського господарства» були надані заперечення, в яких зазначено, що 22.05.2017 року у робочий час при візуальному огляді ОСОБА_3були виявлені ознаки алкогольного сп»яніння, та було запропоновано перевірити його стан за допомогою сертифікованого приладу-алкотестеру«Алкотестер АL 9000», на яке мається свідоцтво про державну метрологічну атестацію від 07.12.2010 року та сертифікат заводу вирбника від 15.09.2011 року. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 Постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

У п. 22 вказаного Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Крім того, згідно ч.1 п. 10 статті 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації: надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Як вбачається, з матеріалів справи, позивач був дійсно наказом № 104 від 22.05.2017 року звільнений з посади за появу на роботі в нетверезому стані згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Проте, як встановлено судом, жодного доказу на підтвердження перебування позивача у нетверезому стані суду не надано. Наданий відповідачем акт від 22.05.2017 року не підтверджує факт перебування позивача на робочому місці у нетверезому стані, оскільки по-перше, складений не спеціалістами , а працівниками підприємства, які не могли кваліфіковано та правильно оцінити стан позивача, по-друге, в ньому не відображено факт застосування приладу-алкотестеру«Алкотестер АL 9000», на яке посилається представник відповідача в своїх запереченнях.

Окрім того, з наданої постанови обласної організації профспілки працівників житлово - комунального господарства , вбачається, що президією комітету обласної організації профспілки не надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України, і вказаний факт є також однією із підставою для поновлення працівника на посаді.

В судовому засіданні представником відповідача підтверджено, що їх підприємством визнається, що дійсно при оформленні матеріалів щодо звільнення позивача з посади, була порушена певна процедура такого звільнення, тому вказана обставина послугувала підставою для укладення з позивачем мирової угоди.

Сторонами було надано заяву про затвердження мирової угоди, відповідно до якої :

сторони по справі з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок укладають мирову угоду про наступне:

Враховуючи вказане сторони домовились про вказане нижче:

1.Відповідач бере на себе зобовязання :

1.1.Не пізніше 23 січня 2018 року скасувати наказ № 104 від 22 травня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1В.».

1.2.В день скасування наказу № 104 від 22 травня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1В.» зробити відповідний запис в трудовій книжці позивача про скасування наказу про звільнення та про поновлення на роботі з 23 травня 2018 року.

1.3.Допустити ОСОБА_1 до виконання ним своїх посадових обовязків в якості механіка автотранспортної дільниці КП «Управління міського господарства» починаючи з 23 січня 2018 року.

1.4.Виплатити позивачу - ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за вимушені прогули в сумі 48972 (сорок вісім тисяч девятсот сімдесят дві) гривні 82 копійки у відповідності до розрахунку, який надано бухгалтерією відповідача (додається).

1.5.Враховуючи, що відповідач є збитковим підприємством, здійснити виплати позивачу із заборгованості по заробітній платі протягом дванадцяти місяців рівними частинами щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року.

1.6.Надати інформацію про поновлення ОСОБА_1 на роботі до контролюючих, фіскальних, страхових та статистичних органів у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позивач бере на себе зобовязання:

2.1 Відмовитися від позову в частині стягнення моральної шкоди.

2.2 Відмовитися від позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи пояснення сторін по справі, обставини справи, зокрема той факт, що підставою звернення до суду з вказаним позовом є незаконне звільнення з посади, порушення процедури якого було визнано представником відповідача в судовому засіданні, та підтверджено матеріалами справи, а також той факт, що мирова угода не суперечить закону, зокрема ст.ст. 232, 235 КЗпП України, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін, суд вважає за необхідним затвердити вказану мирову угоду та у відповідності до ст.ст. 207, 255 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207,255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Управління міського господарства» по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління міського господарства» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, наступного змісту:

1.Відповідач бере на себе зобовязання :

1.1.Не пізніше 23 січня 2018 року скасувати наказ № 104 від 22 травня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1В.».

1.2.В день скасування наказу № 104 від 22 травня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1В.» зробити відповідний запис в трудовій книжці позивача про скасування наказу про звільнення та про поновлення на роботі з 23 травня 2018 року.

1.3.Допустити ОСОБА_1 до виконання ним своїх посадових обовязків в якості механіка автотранспортної дільниці КП «Управління міського господарства» починаючи з 23 січня 2018 року.

1.4.Виплатити позивачу - ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за вимушені прогули в сумі 48972 (сорок вісім тисяч девятсот сімдесят дві) гривні 82 копійки у відповідності до розрахунку, який надано бухгалтерією відповідача (додається).

1.5.Враховуючи, що відповідач є збитковим підприємством, здійснити виплати позивачу із заборгованості по заробітній платі протягом дванадцяти місяців рівними частинами щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року.

1.6.Надати інформацію про поновлення ОСОБА_1 на роботі до контролюючих, фіскальних, страхових та статистичних органів у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Позивач бере на себе зобовязання:

2.1 Відмовитися від позову в частині стягнення моральної шкоди.

2.2 Відмовитися від позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Сторони не порушують права та інтереси третіх осіб, підписавши мирову угоду на вищевказаних умовах.

Сторони ознайомленні з наслідками закриття провадження у справі, передбаченими ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управління міського господарства» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: