РІШЕННЯ

іменем України

17 січня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

при секретарі - Брайловській М.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у березні 2017 року ОСОБА_3 запропонував йому придбати житловий будинок, розташований за адресою: 92600, АДРЕСА_1, належний ОСОБА_4 на праві власності. ОСОБА_3 пояснив, що він діє за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_4 24 березня 2017 року у приміщенні Першої Сватівської державної нотаріальної контори державним нотаріусом ОСОБА_5 було складено і зареєстровано договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку, а його дружиною та відповідачем підписаний вказаний договір. В присутності нотаріуса відповідач отримав від позивача обумовлену вартість будинку - 30000 грн., про що відповідач склав розписку. Однак, при перевірці укладеного правочину нотаріусом було встановлено, що довіреність на підставі якої ОСОБА_3 продавав будинок була на момент укладення договору скасована ОСОБА_4 На вимогу позивача відповідач відмовився повернути отримані за договором кошти та наполягав на правомірності їх отримання. 18 квітня 2017 року у приміщенні Першої Сватівської державної нотаріальної контори державним нотаріусом ОСОБА_5 за згодою ОСОБА_6, його згодою та згодою власника житлового будинку, розташованого за адресою: 92600, АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було розірвано договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку від 24 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та складено і зареєстровано новий договір купівлі - продажу названого житлового будинку, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ОСОБА_4 в присутності нотаріуса отримав від позивача обумовлену вартість будинку - 09 000 грн., про що склав розписку й пояснив, що ОСОБА_3 йому кошти отримані за першим договором купівлі - продажу не передавав. В подальшому відповідач на неодноразові звернення позивача повернути безпідставно отримані ним кошти відмовився. Крім того, вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягають стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а також витрати, понесені ним на правову допомогу.

Отже, позивач ОСОБА_1 просить суд витребувати у відповідача ОСОБА_3 безпідставно одержані ним 24 березня 2017 року у ОСОБА_1 гроші в сумі 30000 грн., а з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Трьох процентів річних від простроченої суми всього 31465,50 грн. та передати їх ОСОБА_1, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. та сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 на позові наполягають з підстав, зазначених у ньому та просять його задовольнити. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що до нього підійшов ОСОБА_3 та запропонував купити у нього хату, вони поїхали, подивились та визначились про купівлю цього будинку. Визначились, що відповідач напише розписку про отримання грошей у нотаріуса. У нотаріуса оформили договір куп віл - продажу, він передав ОСОБА_3 кошти за будинок у розмірі 30000 грн., а через декілька днів виявилося, що на будинок накладений арешт, та довіреність ОСОБА_4 на ОСОБА_3 на продаж будинку скасована ОСОБА_4 ще до укладення договору купівлі - продажу. Пізніше цей договір купівлі - продажу було розірвано та укладено новий договір купівлі - продажу цього будинку вже с ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали, ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_4 дав йому доручення на продаж свого будинку. Він запропонував ОСОБА_1 купити будинок за 30000 грн. ОСОБА_1 дав йому 30000 грн. за купівлю будинку. Вони оформили договір купівлі - продажу, він отримав 30000 грн. від ОСОБА_1, а через декілька днів йому подзвонив ОСОБА_1 та повідомив, що довіреність не дійсна. ОСОБА_4 він кошти віддав, про що ОСОБА_4 написав розписку, що він отримав кошти за продану хату. Ця розписка знаходиться в прокуратурі м. Сєвєродонецьк в оригіналі. Копія цієї розписки у нього відсутня.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач - її чоловік ОСОБА_1 зустрів ОСОБА_3 і той запропонував йому купити будинок, на продаж якого у нього є довіреність. Вони пішли до нотаріуса, щоб оформити договір купівлі - продажу будинку, ОСОБА_1 віддав ОСОБА_3 гроші при нотаріусу. При оформленні договору з'ясувалося, що на будинок накладено арешт. Через декілька днів виявилося, що довіреність, яку видав ОСОБА_4 ОСОБА_3. відізвана ОСОБА_4. Тому даний договір купівлі - продажу було розірвано та вони уклали новий договір купівлі - продажу з ОСОБА_4, за що заплатили йому кошти у розмірі 9000 грн. ОСОБА_4 звернувся до прокурати про те, що ОСОБА_3 не віддав йому гроші за продаж будинку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює нотаріусом, до нього звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для оформлення договору купівлі - продажу будинку. ОСОБА_3 надав копію паспорта та довіреність від ОСОБА_4 на продаж будинку. Наприкінці березня арешт з майна ОСОБА_4 був знятий і можна було оформлювати договір купівлі - продажу будинку. Гроші ОСОБА_3 отримав 09 березня 2017 року в приміщенні нотаріальної контори в його присутності , в сумі 30000 грн.. В день оформлення договору купівлі-продажу часто вимикалося світло, були збої в програмі. Через декілька днів виявилось, що довіреність, видана ОСОБА_4 на ОСОБА_3 скасована. Тому було розірвано договір купівлі - продажу з ОСОБА_3 та укладено новий договір купівлі - продажу з ОСОБА_4

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 березня 2017 року у приміщенні Першої Сватівської державної нотаріальної контори державним нотаріусом ОСОБА_5 було складено і зареєстровано договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_4 та який підписаний дружиною позивача ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3, про що суду надано копію вказаного договору та Витяг про його реєстрацію (а.с.6-9).

Відповідач отримав від позивача обумовлену вартість будинку - 30000 грн., про що склав відповідну розписку (а.с.14).

Однак, при перевірці укладеного правочину нотаріусом було встановлено, що довіреність на підставі якої ОСОБА_3 продавав будинок була на момент укладення договору скасована ОСОБА_4, а саме 22 березня 2017 року, що підтверджується копією вказаної довіреності (а.с.19) та Скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей (а.с.20).

Таким чином, 18 квітня 2017 року у приміщенні Першої Сватівської державної нотаріальної контори державним нотаріусом ОСОБА_5 за згодою ОСОБА_6, ОСОБА_1 та згодою власника житлового будинку, розташованого за адресою: 92600, АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 було розірвано договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку від 24 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та складено і зареєстровано новий договір купівлі - продажу названого житлового будинку, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.11-13,15,17-18).

ОСОБА_4 в присутності нотаріуса отримав від позивача обумовлену вартість будинку - 09 000 грн., про що склав розписку й пояснив, що ОСОБА_3 йому кошти отримані за першим договором купівлі - продажу не передавав (а.с.16).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, що передбачено ст.. 83 ЦПК України.

Отже, виходячи з матерів справи вбачається, що ОСОБА_3, укладаючи 24 березня 2017 року договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 та який діяв на підставі виданої йому довіреності ОСОБА_4 з правом продати за ціну та на умовах за його розсудом належний ОСОБА_4 житловий будинок та реалізуючи надане йому право, відповідач продав ОСОБА_6 належний ОСОБА_4 житловий будинок за 30000 грн., отримав кошти від позивача ОСОБА_1 і через декілька днів дізнався про те, що підстава, на якій було ним набуте майно - гроші відпала.

За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Водночас, твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що він повернув ОСОБА_4 кошти у сумі 30000 грн. за продаж будинку, який йому належав, не беруться судом до уваги, оскільки жодного доказу про це відповідач не надав. Стверджуючи про наявність розписки від ОСОБА_4 про отримані ним кошти, доказів цьому не надав.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставно одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами щодо даного випадку не передбачений договором чи законом, то належить застосувати аналогію закону на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК України. Тобто, в даному випадку слід застосовувати ч. 2 ст. 625 ЦКУ країни, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідача виникло грошове зобов'язання перед позивачем 24 березня 2017 року й по день звернення до суду 03 серпня 2017 року складає 132 дні. Три проценти річних від простроченої суми - 30000 грн. складає 325,50 грн., виходячи з розрахунку: 30000 грн.*3%*132 дні прострочення: 365 днів у році: 100% =325,50 грн. Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто 31140 грн., виходячи із встановленого індексу інфляції за квітень 2017 року - 100,9 грн., травень 2017 року - 101,3 грн., червень 2017 року - 101,6 грн., за липень індекс інфляції не встановлено. Розрахунок: щомісячний індекс інфляції ділиться на 100%, множиться між собою та отримується спільний індекс інфляції за три місяці 1,0382* на суму боргу 30000 грн. = 31140 грн., а всього 31465,50 грн.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В матеріали справи позивачем надано квитанцію № 3 від 02 серпня 2017 року про сплату позивачем судового збору у розмірі 640 грн. (а.с.1), який і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1

Разом з тим, що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підтвердження надання та оплати правової допомоги надано: договір про надання юридичних послуг від 21 липня 2017 року, згідно якого вартість обсягу наданих послуг складає 4500 грн. та акт приймання - передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання юридичних послуг від 21 липня 2017 року.

Одночасно, судом встановлено, що з акту приймання - передачі наданих послуг не вбачається скільки було витрачено годин робочого часу, зокрема на опрацювання позовної заяви та додатків до неї, консультації клієнта, на підготовку заяв, на вивчення судової практики, опрацювання нормативно-правових актів тощо.

Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Проте, на обґрунтування факту надання допомоги представником позивача поза судовим засіданням, не надано протоколів, що підтверджують вчинення ним окремих процесуальних дій поза судовим засіданням.

Водночас, суд, оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити представник на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, встановив, що справа не потребувала затрати значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає справедливим призначити позивачеві 3145,55 грн. компенсації витрат на правову допомогу представника, що становить 10 % від ціни позову. Зважаючи на те, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували розумність витрат на оплату послуг представника у заявленому розмірі, суд вважає, що розмір гонорару, який позивач просив компенсувати, за обставин цієї справи, є явно завищеним.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна - задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,зареєстрвоаного за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) безпідставно ним одержані 24 березня 2017 року у ОСОБА_1 гроші в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн., а з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми всього 31465,50 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістдесят пять грн. 50 коп.) та передати їх ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрваоний за адресою: АДРЕСА_3, ІПН - НОМЕР_2).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,зареєстрвоаного за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрваоний за адресою: АДРЕСА_3, ІПН - НОМЕР_2) витрати на правову допомогу в розмірі 3145,55 грн. (три тисячі сто сорок пять грн. 55 коп.) та сплачений судовий збір у сумі 640,00 (шістсот сорок) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено через Сватівський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області або безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 січня 2018 р.

Суддя: С.М.Скрипник