09.01.2018 Справа № 363/1746/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області та ОСОБА_5, про поділ спільного майна,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за час шлюбу з відповідачем за спільні кошти ними придбано ? частину житлового будинку АДРЕСА_1. У зв'язку з виникненням спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, уточнивши позовні вимоги, порушує питання про його поділ та просить визнати за нею право власності на 1/3 частини будинку (2/3 частини від його половини), оскільки з нею проживає обмежено недієздатна донька ОСОБА_3, а за відповідачем право власності на 1/6 частину спільного сумісного майна (1/3 частину від половини будинку).

Позивачка ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради Київської області Черепан С.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5, будучи неодноразово повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Зі справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 19 листопада 1999 року, від якого дітей не мають.

Ще до реєстрації шлюбу з відповідачем у позивачки народилася донька ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Зі справи встановлено, що за час шлюбу сторонами набуто спільне сумісне майно - ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

? частину вказаного житлового будинку придбано 11 серпня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.

Право власності на частину житлового будинку оформлено за відповідачем ОСОБА_4 на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 серпня 2003 року.

Інша ? частина будинку належить на праві власності ОСОБА_5 - третій особі по справі.

Сторони разом з дочкою позивачки постійно проживають в спільному будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 червня 2011 року, яке набрало законної сили, цивільну дієздатність ОСОБА_3 обмежено та встановлено над нею піклування, призначивши піклувальником її матір - ОСОБА_8

Вказаним рішенням встановлено, що згідно висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №755 від 06 жовтня 2010 року ОСОБА_3 страждає на хронічне психічне захворювання у формі епілепсії з рідкими генералізованими судомними нападами, частими серійними малими нападами, з легким інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими характерологічними змінами особистості.

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень в суді позивачки, її донька ОСОБА_3 не повною мірою може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого потребує постійного догляду та піклування, що здійснює позивачка.

Вказане, на думку суду, є підставою для збільшення частки позивачки в спільному майні на підставі ч. 3 ст. 70 СК України, при його поділі, за якою слід визнати право власності на 1/3 частину будинку, відповідно 1/6 частину будинку визнати за відповідачем.

При вирішенні спору, суд, згідно роз'яснень даних в п. 25 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вважає необхідним визначити ідеальні частки подружжя в спільному майні (1/2 частині будинку АДРЕСА_1), яке залишається в їх спільній частковій власності.

За таких обставин позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачкою представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат, які слід стягнути з відповідача.

на підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частину (2/3 від половини) житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину (1/3 від половини) житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Повне судове рішення складено 12 січня 2018 року.

Суддя