Справа № 450/1335/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/328/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

19 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

розглянувши заяву про самовідвід судді Мікуш Ю.Р. та заяву ОСОБА_2 про відвід судді Мікуш Ю.Р. у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Львівагротранссервіс» про проведення остаточного розрахунку при звільнені з роботи, -

в с т а н о в и л а :

суддею Мікуш Ю.Р. заявлено самовідвід у зв'язку з тим, що у її провадженні перебувала справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Львівагротранссервіс» про визнання недійсними записів у трудовій книжці, зобов'язання внесення нових записів, стягнення середнього заробітку, виплату майнової та моральної шкоди, визнання недійсним правочину. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року (суддя-доповідач Мікуш Ю.Р.) залишено без змін рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року, яким зобов'язано Відкрите акціонерне товариство „Львівагротранссервіс" внести у трудову книжку ОСОБА_2 виправлення в записі № 23 у графі "дата запису" 10.10.2005 року відповідно до "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства „Львівагротранссервіс" в дохід держави 640,00 гривень судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року скасовано рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року (суддя-доповідач Мікуш Ю.Р.) та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Однією із позовних вимог у справі, яка скасована Верховним Судом є вимога про зобов'язання відповідача провести остаточний розрахунок з позивачем, яка є тотожною із позовними вимогами у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Львівагротранссервіс» про проведення остаточного розрахунку при звільнені з роботи. Також, в заяві про самовідвід вказує на те, що враховуючи, що вона вже висловила свою думку з приводу правовідносин, які виникли між тими самими сторонами; також, з врахуванням того, що ухвала Апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року (суддя-доповідач Мікуш Ю.Р.) скасована Верховним Судом та з метою виключення сумнівів щодо об'єктивності судді при розгляді цієї справи, забезпечення довіри до суду, - заявляє самовідвід від розгляду даної справи.

Крім цього, 17 грудня 2018 року ОСОБА_5 подано заяву про відвід судді Мікуш Ю.Р. В обґрунтування заяви вказує на те, що постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року скасовано рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі №450/583/17 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Львівагротранссервіс» у зв'язку з незаконністю і необґрунтованістю, невідповідністю вимогам ст. 263 ЦПК України. Зазначає, що вказаною постановою Верховного Суду підтверджено упередженість і необ'єктивність колегії суддів Апеляційного суду Львівської області, в складі якого брала участь суддя-доповідач Мікуш Ю.Р. Вважає, що вищевикладені обставини щодо упередженості і необ'єктивності судді Мікуш Ю.Р. при розгляді трудового спору у справі №450/583/17 викликають сумнів в неупередженості і необ'єктивності щодо участі даної судді у справі №450/1335/17 за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Львівагротранссервіс» про проведення остаточного розрахунку при звільнені з роботи.

Перевіривши доводи заяви про самовідвід судді Мікуш Ю.Р., заяви ОСОБА_2 про відвід судді Мікуш Ю.Р., колегія суддів вважає, що заява про самовідвід судді Мікуш Ю.Р. підлягає до задоволення, заява ж про відвід - до часткового задоволення.

У відповідності до змісту ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Крім цього, відповідно до п. 49-53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України"(Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Суд не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що судді Артемівського суду, які розглядали справу заявниці, проявляли особисту упередженість. У будь-якому випадку Суд не вважає за необхідне розглядати це питання, оскільки з причин, викладених нижче, він дійшов висновку, що у цій справі мала місце безсторонність суду за об'єктивним критерієм. Стосовно об'єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45)».

Зважаючи на вказані норми внутрішнього законодавства та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у згаданій справі, слід вважати, що у заявника могли виникнути сумніви в неупередженості чи об'єктивності судді Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р. при розгляді даної справи у зв'язку з тим, що нею особисто та в складі колегії суддів було висловлено свою думку з приводу схожих правовідносин, які виникли між тими самими сторонами, а також з врахуванням того, що ухвала Апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року (суддя-доповідач Мікуш Ю.Р.) скасована Верховним Судом.

Крім цього, зважаючи на самовідвід заявлений суддею Приколотою Т.І., яка брала участь у розгляді справи, на яку посилається заявник, разом із суддею Мікуш Ю.Р. та задоволення такого колегією суддів, - незадоволення самовідводу судді Мікуш Ю.Р. слід вважати додатково може викликати сумнів у небезсторонності судді Мікуш Ю.Р. у учасників справи, зокрема заявника.

Що стосується суб'єктивного критерію безсторонності, то жодних підстав вважати, що суддя проявила особисту упередженість при розгляді справи - немає.

З метою уникнення сумнівів в упередженості суду для забезпечення розгляду справи з дотриманням процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, колегія суддів вважає, що заяву про самовідвід слід задовольнити, заяву ж про відвід задовольнити частково та відвести суддю Мікуш Ю.Р. від розгляду даної цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 38, 39, 40, 41 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

заяву судді Мікуш Ю.Р. про самовідвід - задовольнити.

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Мікуш Ю.Р. - задовольнити частково.

Відвести суддю Мікуш Ю.Р. від участі у розгляді справи.

Справу передати на повторний авторозподіл в частині визначення судді замість відведеної.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Ю.Р. Мікуш

Р.В. Савуляк