Номер провадження: 22-ц/785/6979/18
Номер справи місцевого суду: 2-1660/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ковязіної А.Д.,

представників ОСОБА_2- ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовомВідкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Біляївського Району електричних мереж до ОСОБА_6 про стягнення суми завданих порушенням збитків, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року, постановлене суддею Калінюком Р.Б.,

встановив:

24.02.2011 року начальник Біляївського РЕМ ОСОБА_7 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму завданих порушенням збитків у розмірі 16508,28 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що представниками ВАТ «ЕК Одесаобленерго», його виробничого структурного підрозділу Біляївського РЕМ при перевірці за адресою: вул. Дитяча, 38, СК «Відпочинок», садовий масив «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення споживачем електричної енергії - ОСОБА_6, а саме: підключення скритої електропроводки на вводі в будинок, електроенергія не обліковується, у зв'язку з чим, згідно Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних енергоспостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, відповідачу було виписано додатковий рахунок на загальну суму 16508,28 грн., який теперішнього часу не сплачено.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року позовні вимоги ВАТ « ЕК Одесаобленерго» задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ВАТ « ЕК Одесаобленерго» в особі Біляївського РЕМ суму завданих порушенням збитків у розмірі 16508, 28 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.07.2018 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ВАТ « ЕК «Одесаобленерго» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не перевірив місце реєстрації відповідача, у звязку з чим ОСОБА_6 не був сповіщений про розгляд справи, шляхом отримання судової повістки, та позбавлений можливості захищати свої інтереси у судовому засіданні. Крім того ОСОБА_3 зазначає, що районним судом порушено правила підсудності, так як ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання в Київському районі міста ОСОБА_8, таким чином справа підсудна Київському районному суду м. Одеси. Також представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 звертає увагу на те, що будинок за адресою на території якого, начебто проводилась технічна перевірка, в результаті якої було виявлено підключення прихованої електропроводки та складено акт про порушення Правил користування електричною енергією від 08.12.20009 року, належить іншій фізичній особі. Крім того матеріали справи не містять жодної фото/відео фіксації порушення Правил користування електричною енергією за місцем розташування дачного будинку ОСОБА_9, що вказує на відсутність обставин справи про які зазначає позивач, до того ж, акт №0088134 не містить жодного опису електропроводу. яким виконана прихована проводка. Також представник ОСОБА_6 зазначає, що в акті встановлено дату його розгляду комісією 30.12.2009 року, однак засідання комісії відбулося 20.12.2009 року, що є порушенням п.53 Правил та підтвердженням, що ОСОБА_6 не був присутнім під час перевірки, акт не підписував та не був сповіщений про його розгляд комісією, таким чином, Протокол №134 від 22.12.2009 року, винесений комісією в результаті розгляду Акту є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що представниками ВАТ «ЕК Одесаобленерго», його виробничого структурного підрозділу Біляївського РЕМ, при перевірці за адресою: вул. Дитяча, 38, СК «Відпочинок», садовий масив «Алтестівський» Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, було встановлено порушення п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, №1357 споживачем електричної енергії - ОСОБА_6, а саме: підключення скритої електропроводки на вводі в будинок, електроенергія не обліковується, про що 08.12.2009 року був складений акт N0088134 про порушення Правил користування електричною енергією для населення (а.с.7-8), у зв'язку з чим, згідно Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, відповідачу був виписаний розрахунок кількості недорахованої електроенергії та її вартості 088134 (а.с.11), відповідно до якого загальна сума нарахування по акту складає 16508,28 грн., яка не сплачена.

Відповідно до законодавства України, між ВАТ «Одесаобленерго», його структурним підрозділом - Біляївським РЕМ та споживачем існують правовідносини, які виражаються у наступному: з одного боку Біляївський РЕМ поставляє електричну енергію споживачам, а з іншого боку споживач - ОСОБА_6, зобов'язується виконати певну дію, а саме сплатити кошти за використану електричну енергію.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона зобов'язана виконати на користь другої сторони певну дію.

У відповідності із ч. 1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Крім того, відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. У матеріалах справи містяться вичерпні докази про розмір збитків, а тому суд вважав вимоги позивача обґрунтованими та повністю підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи з огляду на таке.

Відповідно до ст.224 ЦПК України (чинної на час ухвалення рішення) суд до постановления ухвали про заочний розгляд справи обовязково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 7476 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Перше судове засідання у зазначеній справі, було призначено на 22.08.2011 року, відкладено у відповідності до п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України, оскільки не був повідомлений належним чином.

Так, ч.9 ст.74 ЦПК України в редакції 2004 року - відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2006 року №52 затверджено Порядок визначення друкованого засобу масової інформації, в якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме. Відповідно до зазначеного Порядку, оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків.

Відповідно до ч.10 ст.74 ЦПК України (в редакції 2004 року) друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, розпорядженням від 01.12.2010 року №2171-р. Кабінету Міністрів України «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2011 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме», визначено друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2011 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, газету «Урядовий кур'єр»; затверджено перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2011 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме.

Згідно вищенаведеного Розпорядження №2171-р., друкованим засобом масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2011 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, в Одеському регіоні являється ДЗМІ - «Одеські вісті».

Судом було здійснено запит до компетентного органу, щодо становлення місця реєстрації боржника, проте згідно відповіді (а.с.3 зворотній бік), ОСОБА_6, в прописці виписці не значиться.

Саме тому відповідач по справі, районним судом правомірно повідомлявся шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження, а саме - «Одеські вісті» (оригінал газети міститься у матеріалах цивільної справи).

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що позовна заява у 2011 році прийнята судом з порушення правил підсудності, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами статті 110 ЦПК України (в редакції 2004 року)

Частиною 8 статті 110 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) зазначено, що позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятись також за місцем виконання цих договорів. Отже, оскільки місцем виконання договору про користування електричної енергії № 139/1589 (обєкт, на який постачається електрична енергія), розташований у Біляївському районі Одеської області, за вибором позивача позовну заяву подано до Біляївського районного суду Одеської області.

Крім того безпідставними є й твердження апелянта щодо відсутності в матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів з огляду на наступне.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.07.2018 року досліджені оригінали справи по розгляду Акту № 0088134, що надані з боку АТ «Одесаобленерго» структурного підрозділу Біляївського РЕМ; заслухані пояснення сторін; досліджені всі сукупні матеріали по справі.

Крім того досліджено акт № 0088134, складений 08.12.2009 року у присутності споживача та підписаний ОСОБА_6 особисто і без зауважень. Твердження апелянта, що відповідач не підписував зазначений акт не доведено належним чином.

Стосовно посилань апеляційної скарги, що матеріали справи не містять фото-відеофіксаці порушення, колегія зазначає, що в п. 4.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 (із змінами) зазначено, що споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото - та відеозйомку для фіксації виявлених порушень, про що зазначається в акті. Здійснення фото - та відеозйомки- це право, а не обовязок як споживача, так і представника енергопостачальника. Споживач ОСОБА_6 не скористався свої правом на проведення фото/відеозйомки для фіксації; представники Енергостачальника фото/відео зйомку при фіксації порушення не здійснювали. Акт №0088134, складений 08.12.2009 року не містить у собі посилання Енергостачальника на зроблені фото; проте, в акті у п/п «Є»п.2 зазначені марка та переріз проводів, якими виконано ввід до електролічильника А-6 мм2, від якого і було виконано самовільне підключення поза приладом облікує.

Щодо доводів апелянта про невірну нумерації земельної ділянки необхідно зазначити наступне.

Так, при оформленні особового рахунку №139/1589 споживачем надано у якості документу, підтверджуючого право власності на земельну ділянку копію Державного акту серії III-ОД №024458 від 18.05.1998 року. Початково зазначений акт не мав конкретної нумерації земельної ділянки, була зазначена тільки її загальна площа - 0,053 га. Лише згодом, після приведення впорядкування нумерації земельних ділянок у СК «Відпочинок» Холоднобалківською сільською радою видано довідку №4 від 14.01.2011року, що ОСОБА_6 належить земельна ділянка № 38 по вулиці Дитячій у СК «Відпочинок» садового масиву «Алтестівський» Біляївського району Одеської області, при цьому при підписання акту акту № 0088134 від 08.12.2009 року. Відповідач з цього приводу жодних зауважень та заперечень не висловив.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні позву не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2011 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.12.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_8