Дата документу 05.11.2018
Справа № 334/1689/18
Провадження № 2/334/2306/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді: Гнатюка О.М.,

при секретарі Алейніковій О.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

позивачі звернулись до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову позивачі зазначили, що вони зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.12.2008 року.

Вказана квартира надавалась ОСОБА_3 в якості службового житла.

Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя було прийнято рішення від 23.05.1988 року № 161/1, відповідно до якого виконавчий комітет вирішив виключити з числа службової житлової площі ПО «Запоріжтеплокоммуненерго», згідно положення № 1.

Положенням № 1 до рішення Орджонікідзевскої районної ради народних депутатів передбачено список службового житла виключеного з числа службових ПО «Запоріжтеплокоммуненерго», а саме: жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В зв`язку тим, що у наймача був відсутній ордер на квартиру, останній звернувся з відповідним запитом до Державного архіву Запорізької області та Департаменту з управління ЖКГ для надання копії ордеру.

Проте, відповіддю від 14.09.2017 року № С-4188 Департамент з управління ЖКГ зазначив, що за архівними документами, які зберігалися у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, будинок № 7 по вул. Бородінській в м.Запоріжжя був введений в експлуатацію в 1979 році. Корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, а тому отримати ордер на дане приміщення немає можливості.

17.11.2017 року Державний архів Запорізької області надав відповідь № 01-32/с-2706, відповідно до якої : в протоколах засідань виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя за 1979 рік рішення про виділення службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє. Одночасно було повідомлено, що ордера на квартири на зберіганні не надходять.

На звернення позивачів щодо приватизації вказаної квартири, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району листом від 08.02.2018 року № С-03-04 було повідомлено, що якщо серед наданих документів на приватизацію квартири відсутня копія ордера про надання жилої площі, орган приватизації повинен відмовити заявнику у приватизації займаної квартири.

Позивачі вважають, що відмова відповідача щодо приватизації займаної квартири порушує їх право на приватизацію.

Просять визнати за ними право на приватизацію житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність (приватизації) зазначеної квартири у відповідності до Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» без надання ордеру.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що з наведених у позові обставин позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право приватизувати житло.

Представник відповідача просила вирішити спір на розсуд суду, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана квартира надавалась ОСОБА_3 в якості службового житла.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 20.12.2008 року ОСОБА_3 є наймачем житла, ОСОБА_6 дружина наймача, ОСОБА_5 дочка наймача, які зареєстровані у зазначеній квартирі з 02.06.1980 року, ОСОБА_4 дочка наймача, зареєстрована з 02.06.1984 року.

Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя було прийнято рішення від 23.05.1988 року № 161/1, відповідно до якого виконавчий комітет вирішив виключити з числа службової житлової площі ПО «Запоріжтеплокоммуненерго», згідно положення № 1.

Положенням № 1 до рішення Орджонікідзевскої районної ради народних депутатів передбачено список службового житла виключеного з числа службових ПО «Запоріжтеплокоммуненерго», а саме: жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджено технічним паспортом на квартиру.

В лютому 2018 року позивачі звернулись до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1, однак їм було відмовлено 08.02.2018 року з тих підстав, що ними до органу приватизації не було надано ордеру про надання житлової площі.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизаціюдержавного житловогофонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення;копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", згідно якої до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 зареєстровані у спірній квартирі з 02.06.1980 року, ОСОБА_4, з 02.06.1984 року.

В вересні 2018 року позивач звернувся до Департаменту ЖКГ Запорізької міської ради з заявою про надання йому копії ордеру на квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул.. Бородінстька, будл. 7 кв.3, однак йому повідомили, що надати запитувану інформацію неможливо, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

17.11.2017 року Державний архів Запорізької області повідомив, що в протоколах засідань виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів м.Запоріжжя за 1979 рік рішення про виділення службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутнє. Одночасно було повідомлено, що ордера на квартири на зберігання не надходять.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується.

Судом встановлено, що з 1980 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивачів претензій щодо незаконності їх мешкання у квартирі.

В свою чергу відповідачем не надано доказів використання позивачами житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів №500-VI та № 2842-12 суд вважає, що позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Враховуючи те, що, відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, крім того, позивачі правом на приватизацію не скористались, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1, без наявності ордеру.

Зобов'язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність (приватизації) квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» без надання ордеру.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Гнатюк