Дата документу 22.12.2018 Справа № 328/1903/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 328/1903/18

Провадження №22-ц/807/850/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 вересня 2018 року в складі судді Андрущенка О.Ю. в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної товариству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ТОВ «Магістраль-В» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної товариству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 11.01.2001 року рішенням загальних зборів ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 був призначений на посаду директора зазначеного товариства, про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці.

11 липня 2014 року ОСОБА_1, одна із засновників ТОВ «Магістраль-В», видала наказ №1/2014 року «Про звільнення та призначення на посаду». Цим наказом ОСОБА_1, звільнила його з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В», в зв'язку із закінченням строків повноважень. З 11.07.2014 року ОСОБА_2 не працював на займаній посаді.

29.09.2014 року рішенням Токмацького районного суду Запорізької області скасовано незаконний наказ ТОВ «Магістраль-В» № 1/2014 від 11 липня 2014 року «Про звільнення та призначення на посаду», ОСОБА_2 поновлено на посаді директора ТОВ «Магістраль-В» з 11 липня 2014 року. Рішення вступило в законну силу.

Засновник ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_1 на протязі тривалого часу ухилялася від виконання рішення суду. Вона, грубо порушуючи встановлений законом України «Про господарські товариства» порядок проведення загальних зборів, неодноразово приймала незаконні рішення щодо звільнення ОСОБА_2 з посади директора і виключення його із складу засновників. Його трудові права грубо порушувалися.

Позивач зазначав, що всі незаконні рішення засновників ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були скасовані в судовому порядку, а саме: рішенням господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року в справі №908/2531/14 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Магістраль-В», визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Магістраль - В" від 11.07.2014 року та інші.

Записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення реєстраційних дій відносно ТОВ «Магістраль-В» щодо фактичного поновлення ОСОБА_2 на посаді директора за судовим рішенням від 20 квітня 2017 року Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради були проведені 13 травня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_2 в період з 11 липня 2014 року по 13 травня 2017 року був незаконно звільнений з посади директора ТОВ «Магістраль-В».

Заяви ОСОБА_2 про поновлення на роботі не розглядалися ОСОБА_1 і рішення про поновлення на роботі не виконувалося більше одного року не з вини ОСОБА_2.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди стягнуто з ТОВ «Магістраль-В» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 липня 2014 року по 13 травня 2017 року у розмірі 21 777 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, судовий збір в розмірі 281,92 грн, а всього - 42 763,72 грн. Рішення вступило в законну силу.

Посилаючись на те, що незаконними діями ОСОБА_1, які полягають у незаконному звільненні ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В», товариству завдана шкода у розмірі 42 763,72 грн, просили суд стягнути вказану суму з відповідачки на користь товариства.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Магістраль-В», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що саме ОСОБА_1 була наділена загальними зборами ТОВ «Магістраль-В» правом на звільнення директора товариства ОСОБА_2, а отже відповідачка була наділена організаційно-розпорядчими обов'язками при винесенні наказу про звільнення та діяла саме як службова особа.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є такою, що виникає з трудових відносин, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено судом, що рішенням загальних зборів ТОВ «Магістраль-В» від 11.01.2001 року ОСОБА_2 був призначений на посаду директора зазначеного товариства (а.с.47).

Відповідно до протоколу №1/2014 загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Магістраль-В» від 11.07.2014 року загальними зборами ухвалено рішення про звільнення з посади директора ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 в зв'язку з закінченням строків повноважень, та призначено нового директора ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_4 (а.с.9-12).

На виконання вказаного рішення загальних зборів від 11.07.2014 року ОСОБА_1, як голова загальних зборів, 11 липня 2014 року видала наказ №1/2014 року «Про звільнення та призначення на посаду», яким звільнено ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В» в зв'язку із закінченням строків повноважень (а.с.13).

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29.09.2014 року в справі №328/2626/14-ц скасовано як незаконний наказ ТОВ «Магістраль-В» № 1/2014 від 11 липня 2014 року «Про звільнення та призначення на посаду» та ОСОБА_2 поновлено на посаді директора ТОВ «Магістраль-В» з 11 липня 2014 року (а.с.14-16).

Рішення суду мотивовано тим, що загальні збори учасників ТОВ «Магістраль-В» 11.07.2014 року, на підставі рішення яких ОСОБА_2 було звільнено, не були правомочними, оскільки відбулися з порушенням законодавства.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 року в справі №908/2531/14 визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Магістраль-В» від 11.07.2014 року, оформлене протоколом №1/2014 про звільнення з посади директора ТОВ «Магістраль-В» ОСОБА_2 та призначення нового директора ТОВ «Магістраль-В» - ОСОБА_4.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05.04.2018 року в справі №328/300/18 стягнуто з ТОВ «Магістраль-В» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2014 року по 13.05.2017 року у розмірі 21777 грн з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів, 20000 грн - моральну шкоду, 281 грн. 92 коп. - сплачений ОСОБА_2 судовий збір (а.с.18-20).

Рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджено копіями видаткових касових ордерів від 20.07.2018 року №2, №3 та №4 (а.с.52-54).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що видання ОСОБА_1 наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В» здійснено на виконання рішення зборів від 11.07.2014 року №1/2014, а тому, нею особисто, як службовою особою, рішення про таке звільнення не приймалося.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Згідно зі статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Оскільки, звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «Магістраль-В» було здійснено на підставі рішення загальних зборів товариства від 11.07.2014 року №1/2014, а не на підставі особистого рішення ОСОБА_1 як службової особи товариства, підстави для застосування положень ст. 237 КЗпП України відсутні, що вірно визначено судом першої інстанції.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, яким надана оцінка судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-В» залишити без задоволення.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанову складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка