Справа № 728/1963/13-ц Провадження № 22-ц/795/184/2018 Головуючий у I інстанції - Приліпко В. М. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді: ШИТЧЕНКО Н.В.,

суддів: БОБРОВОЇ І.О., ВИСОЦЬКОЇ Н.В.,

із секретарем: ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О.,

Сторони:

Заявник - прокурор Бахмацького району в інтересах

Григорівської сільської сільської ради Бахмацького району,

заінтересована особа - ТОВ «Агрофірма ім. Шевченка»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бахмацького районного суду від 17 липня 2013 року у справі за заявою прокурора Бахмацького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою,-

місце ухвалення рішення суду - місто Бахмач

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 17 липня 2013 року, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року прокурор Бахмацького району в інтересах держави в особі Григорівської сільської ради, Бахмацького району звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, та складається із права приватної власності на земельну ділянку площею 3,15 га, вартістю 65395,18 грн., мотивуючи заявлені вимоги тим, що після спадкодавця спадщина ніким успадкована не була.

Рішенням від 17 липня 2013 року Бахмацький районний суд заяву прокурора Бахмацького району задовольнив. Визнав відумерлою спадщину, яка відкрилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, та складається із права приватної власності на земельну ділянку площею 3,15 га, розташовану на території Григорівської сільської ради, Бахмацького району, що посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, і передав її у власність Григорівської сільської ради, Бахмацького району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду, а заяву прокурора залишити без розгляду.

Заявник вказує на те, що судовим рішенням були порушені її права, як спадкоємця за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5, який, у свою чергу, прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, вступивши фактично в управління та володіння спадковим майном.

Зазначає про те, що судом не було належним чином встановлено наявність спадкоємців після смерті спадкодавця, які, в порушення вимог ст. 277 ЦПК України, не були залучені до участі у справі в якості заінтересованих осіб. Крім того, оскільки в даному випадку існує спір про право, справа у відповідності ст. 235 ЦПК України повинна розглядатися в порядку позовного провадження.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений термін учасниками справи не подавалися.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню із залишенням заяви прокурора без розгляду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву прокурора Бахмацького району, суд першої інстанції виходив з того, що з часу смерті ОСОБА_4 минуло більше року, з цього часу з приводу оформлення спадщини ніхто не звертався, і свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У вересні 2013 року прокурор Бахмацького району в інтересах держави в особі Григорівської сільської ради, Бахмацького району, посилаючись на ст. 1277 ЦК України, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відумерлою, мотивуючи свою вимогу тим, що право власності на земельну ділянку ніким не успадковане.

У справі встановлено, що ОСОБА_4, на підставі Державного акту серії НОМЕР_1, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,15 га, вартістю 65395,18 грн, що підтверджується повідомленням відділу Держземагенства у Бахмацькому районі (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с. 8, 33). Після її смерті відкрилась спадщина.

З копії актового запису про смерть ОСОБА_4 (а.с. 8 зворот) вбачається, що свідоцтво про смерть отримала ОСОБА_6 та сільською радою надавалась довідка № 22 для одержання допомоги.

З листа Григорівської селищної ради від 14 травня 2013 року (а.с. 5 зворот) на ім'я помічника прокурора вбачається, що померла ОСОБА_4, яка є власницею земельної ділянки, мала синів та дочку.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 05 червня 2013 року на звернення правоохоронних органів, спадщина після померлої ОСОБА_4 ніким не успадкована, оскільки відповідна інформація у реєстрі відсутня (а.с. 9).

За змістом ч. 3 ст. 14, ст. 292 ЦПК України (в редакції, чинній на день подання апеляційної скарги) право на апеляційне оскарження судового рішення мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухваленим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 в обґрунтування права на оскарження рішення зазначила, що є спадкоємицею за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5, який, в свою чергу, фактично прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, яка являється її матір'ю.

З повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори вбачається, що 06 листопада 2017 року ОСОБА_3 в усному порядку звернулась до нотконтори з приводу оформлення спадкових прав. Нотаріусом було роз'яснено заявнику про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки нею не були надані документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_4, спадкоємцем якої був її померлий чоловік ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с 38).

Наданими ОСОБА_3 апеляційному суду копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу та про смерть підтверджується та обставина, що вона є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с. 29, 31, 32, 33, 35).

З довідки Григорівської сільської ради від 17 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. На день своєї смерті разом з нею був зареєстрований її чоловік, ОСОБА_5 (а.с. 37).

Згідно заповіту, посвідченого 10 грудня 2001 року секретарем виконкому Григорівської сільської ради, ОСОБА_3 є спадкоємицею після смерті свого батька, ОСОБА_5 (а.с. 34). 06 березня 2006 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 36).

Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про задоволення заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою за наявністю для цього законних підстав не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судовий розгляд заяви прокурора був проведений формально, оскільки маючи інформацію про наявність у померлої ОСОБА_4 спадкоємців, суд першої інстанції не з'ясовував шляхом направлення відповідних запитів у органу місцевого самоврядування склад родини померлої на час її смерті та можливість фактичного прийняття спадщини спадкоємцями, як це було врегульовано ЦК УРСР, що був чинним на час відкриття спадщини, хоча був зобов'язаний це зробити, оскільки при розгляді справи в порядку окремого провадження суд не обмежений принципом змагальності і тими доказами, що надали сторони.

Таким чином, в ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що фактично спадщину після ОСОБА_4 прийняв її чоловік ОСОБА_5, який на час смерті дружини був зареєстрований і проживав з нею за однією адресою. ОСОБА_3 є його спадкоємцем за заповітом і належним чином оформила свої спадкові права після смерті батька, а отже успадкувала і спірну земельну ділянку. Оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 отримала у 2006 році (а.с. 36), на день подачі заяви прокурора її права, як спадкоємця, ухваленим рішенням порушуються, а отже її доводи про те, що вона мала бути залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи, є слушними.

Відповідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановивши, що після смерті ОСОБА_4 наявний спадкоємець, який заперечує проти задоволення заяви прокурора і стверджує про свої права на земельну ділянку, апеляційний суд вважає, що в даному випадку має місце спір про право, який слід вирішувати в порядку позовного провадження, а отже апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. ч. 6 ст. 294, 367-369, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду від 17 липня 2013 року - скасувати.

Заяву прокурора Бахмацького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: