АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Чернівці

Справа №4с/725/33/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Чорного Р.В., начальника Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Братків А.Я., боржник ОСОБА_3, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2017 року, головуючий у 1-й інстанції Іщенко І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Чорного Р.В., начальника Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Братків А.Я.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 9 листопада 2017 року скаргу ПАТ «Укрсиббанк» залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 119 ЦПК України, а саме: заявник не зазначає, з якого часу йому стало відомо про порушення його прав зі сторони працівників ДВС, не посилається на докази щодо не проведення опису та решту майна зі сторони працівників ДВС, також не зазначає та не надає до матеріалів справи копії документів щодо визначення вартості майна, вказує на незаконність дій працівників ДВС щодо складання а направлення заявки на реалізацію арештованого майна, але не надає даних документів.

____________________________________________________________________Провадження 22-ц/794/129/18 Категорія 59

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2017 року скаргу ПАТ «Укрсиббанк» визнано неподаною та повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення її без руху.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, банк подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, справу направити до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права.

В апеляції вказує на те, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» жодної постанови про здійснення процесуальних дій по відкриттю виконавчого провадження стягувачу не направлялось, Новоселицьким ВДВС не передано банку постанову про проведення опису та арешту нерухомого майна боржника на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, державним виконавцем не повідомлялось про призначення незалежного оцінювача для визначення ринкової вартості майна, а тому надати відповідні докази не виявилось можливим.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України у редакції, чинній на момент постановлення ухвали, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, оплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 9 листопада 2017 року скаргу ПАТ «Укрсиббанк» залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 119 ЦПК України, а саме: заявник не зазначає, з якого часу йому стало відомо про порушення його прав зі сторони працівників ДВС, не посилається на докази щодо не проведення опису та решту майна зі сторони працівників ДВС, також не зазначає та не надає до матеріалів справи копії документів щодо визначення вартості майна, вказує на незаконність дій працівників ДВС щодо складання а направлення заявки на реалізацію арештованого майна, але не надає даних документів.

На виконання вимог ухвали без руху скаржником надано відповідну заяву із обґрунтуванням щодо часу, з якого йому стало відомо про порушення своїх прав та причини неподання доказів щодо визначення вартості майна, тощо.

Із вказаною заявою ПАТ «Укрсиббанк» подало до суду клопотання про витребування доказів та матеріалів, необхідних для розгляду справи.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2017 року скаргу ПАТ «Укрсиббанк» визнано неподаною та повернуто скаржнику у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду від 9 листопада 2017 року.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК- про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (частина четверта статті 10, стаття 137 ЦПК України у редакції закону, чинного на момент постановлення ухвали).

Отже, з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя та здійснення судового контролю за належним виконанням судового рішення, суд повинен був врахувати те, що заявник виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги та подав клопотання про витребування доказів, необхідних для розгляду справи.

Наявність чи відсутність інших обставин справи, а також доказів, які підтверджують ці обставини, які, на думку суду, мають значення для вирішення спору, може бути з'ясовано у судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 листопада 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: