АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 01 2018 року м. Чернівці

Справа №794/5265/16-ц

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 квітня 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Піхало Н.В.

встановила:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1280 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження майна та 4550 гривень упущеної вигоди.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1280 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 4550 гривень упущеної вигоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Так, згідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, а саме надає в оренду житло, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 29 березня 2015 року (а.с.3).

Для здійснення підприємницької діяльності позивач використовує житловий будинок, що знаходиться по вулиці Кишинівській, 84А в місті Чернівці згідно договору позички від 31 травня 2015 року № (а.с.13-18).

29 серпня 2016 року позивачем було здано відповідачу в оренду квартиру на другому поверсі вищевказаного житлового будинку на строк 2 доби та відповідачем проведено оплату за послуги проживання в сумі 800 грн. (а.с. 7-9).

В ніч з 29 на 30 вересня 2016 року відповідачем було пошкоджено майно у вищевказаній квартирі, а саме розбито скло у розсувних дверях душової кабіни «Кеrаmас Aurora» у ванній кімнаті.

З метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до працівників поліції, які зафіксували факт пошкодження майна. Дане звернення було зареєстроване Чернівецьким відділом поліції ГУНП в Чернівецькій області в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №10263 від 30 серпня 2016 року (а.с. 21).

Висновком Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області про результати розгляду звернення від 30 серпня 2016 року встановлено, що під час опитування громадянки ОСОБА_3, остання повідомила, що 29 серпня 2016 року близько 23 години 13 хвилин вона разом із своїм хлопцем приїхала в місто Чернівці та посилилась в квартирі, що розташована по вулиці Кишинівській, 84В в місті Чернівці. Під час відкривання відповідачкою дверей душової кабіни, закріплення у дверях зірвалося скло та впало на підлогу. В результаті падіння скло розбилось.

ОСОБА_3 пояснила, що двері були попередньо пошкоджені, тому з них випало скло.

З експрес-накладної №7536 від 16 вересня 2016 року та видаткової накладної №01133 від 16 вересня 2016 року вбачається, що вартість двері до нAurora разом з доставкою складає 1280 гривень (а.с.10,11) .

З прибуткового касового ордера №0/140820161 від 14 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_4 оплату за проживання в місті Чернівці з 6 вересня 2016 року по 20 вересня 2016 року в сумі 4550 гривень (а.с.60).

З журналу обліку доходів ОСОБА_1 №849 вбачається, що 31 серпня 2016 року ним повернуто суму коштів в розмірі 4550 гривень (а.с.56-59).

Також вказані обставини підтверджені показаннями свідка ОСОБА_4, який був допитаний в судовому засідання судом першої інстанції 29 березня 2017 року (а.с.69-70).

Відповідач в добровільному порядку відмовилася від відшкодування завданої позивачу шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те , що внаслідок винних дій відповідача позивачу були завдані реальні збитки на суму 1280 гривень, які підлягають відшкодуванню.

Позивачу слід відшкодувати також упущену вигоду в сумі 4550 гривень, яка полягає в неотриманні доходу за здачу квартири в оренду через необхідність проведення в ній ремонтних робіт по заміні дверей душової кабінки.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід в залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутня вина за пошкодження майна позивача, оскільки двері душової кабіни були неналежним чином закріплені.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Судом першої інстанції правильно встановлена та обставина, що при вселенні відповідачки у квартиру будь-яких заперечень з приводу технічного стану квартири та наявного у ній обладнання, у тому числі й справності душової кабінки ОСОБА_2 заявлено не було .

Будь-які докази про те, що двері душової кабіни були пошкоджені чи неналежно закріплені в матеріалах справи відсутні.

Також помилковими є доводи скарги про те, що позивачем не доведено заподіяння йому відповідачкою майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 14 червня 2017 року у справі №3-463 гс 17.

Упущена вигода позивача полягає у неодержання доходів за здачу квартири в оренду через необхідність проведення в ній ремонтних робіт по заміні дверей душової кабінки, пошкодження яких сталося з вини ОСОБА_3

Розмір упущеної вимоги в сумі 4550 гривень підтверджується фактом повернення позивачем коштів ОСОБА_4, який попередньо на термін з 6 по 20 вересня 2016 року орендував у нього спірну квартиру, що підтверджується журналом обліку доходів ОСОБА_1 та прибутковим касовим ордером №0/140820161 від 14 серпня 2016 року (а.с. 58, 60).

Доказів, які б спростовували заподіяння ОСОБА_1 шкоди у вигляді упущеної вигоди та її розміру відповідачкою суду не надано.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти з дня її проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення 15 січня 2018 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: І.Н. Лисак

ОСОБА_5