Справа №204/7020/17
Провадження №2/204/256/18
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина за минулий період, а саме з листопада 2014 року по листопад 2017 року у розмірі 27300 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що дитина проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що вона не має матеріальної можливості забезпечити бажання та потреби дитини для розвитку, а її багаторазові звернення щодо сплати аліментів хоча б у мінімальному розмірі відповідачем ігноруються. Оскільки чинним законодавством України передбачена можливість стягнення аліментів за минулий трирічний період, позивач вважає, що заборгованість відповідача по аліментам за період з листопада 2014 року по листопад 2017 року становить 27300 грн. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі. Позивач додатково зазначила, що працює неофіційно та її щомісячний дохід складає близько 3000 грн., а відповідач дитині приділяє мало часу. Але разом з цим пояснила, відповідач завжди купував ліки, одяг, взуття дитині, однак лише за її проханням, коли йому телефонувала. Інколи відповідач купував дитині речі самостійно, однак це було дуже рідко. Також позивач зазначила, що дитина з вересня 2016 року по лютий 2017 року проживала з відповідачем та перебувала на його утриманні.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що відповідач не проти стягнення з нього аліментів, але не в заявленому позивачкою розмірі 2500 грн., а лише у розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки відповідач надає матеріальну допомогу з самого народження дитини, відвідує школу, в якій дитина навчається, а також враховуючи, що він працює водієм таксі, та його місячний заробіток складає приблизно 6000 грн. Також представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулі роки з цих підстав. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він утримував дитину повністю, сплачував усі шкільні фонди, дитина відвідувала футбольну та танцювальну секції, які він проплачував, а також дитина займається з репетитором по математиці, що теж він оплачує. Відповідач пояснив, що зустрічається з дитиною 3-4 рази на тиждень, з вересня 2016 року по травень 2017 року дитина взагалі знаходилась у нього та перебувала на його утриманні.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

Сторони з 21 липня 2007 року перебували у шлюбі, який 11 січня 2012 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська розірвано (а.с.8, 10).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, дитина проживає з позивачкою. З 4 вересня 2016 року по частину 2017 року дитина проживала з відповідачем та перебувала на його утриманні.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача, та знає, що донька зверталась до відповідача з проханням надання матеріальної допомоги, на що останній відповідав відмовою. Однак, разом з цим, свідок зазначила, що відповідач дійсно сплачує фонд класу та з 01 вересня 2017 року шкільні обіди дитини, дарував подарунки, так у 2017 році він подарував два велосипеди, сплачував заняття по математиці, однак лише два останні місяці. Також свідок ОСОБА_6 повідомила, що позивач з 01 вересня 2016 року по 01 березня 2017 року була у від'їзді у зв'язку з новою роботою, та в цей час дитина проживала з відповідачем.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою сторін приблизно з 2010-2011 року, які в 2014 році ще мешкали разом та навіть були у неї в гостях. Свідок вказує, що взуття та одяг дитині купляє відповідач, дитини завжди хвалиться, коли батько щось купляє. Крім того у 2017 році ОСОБА_5 хвалився, що батько купив йому велосипед. Приблизно двічі на місяць відповідач щось купляє дитині. Свідок знає, що саме відповідач влаштував дитину до школи та розшукував дитину, коли дізнався, що останній не ходить до школи. Дитина часто проводить час з відповідачем, також відповідач оплатив танцювальний гурток, однак дитину нікому було туди водити. Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що дитина проживає з позивачем, однак з вересня 2016 року по липень 2017 року син ОСОБА_8 проживав у відповідача.

Свідок ОСОБА_9, який є батьком позивача, у судовому засіданні повідомив, що відповідач до сина ставиться добре та завжди витрачав на сина будь-які гроші, купує речі, одяг, забезпечує шкільне харчування, купував ліки, коли дитина хворіла. Свідок знає, що дитина ходить на додаткові заняття по математиці, які оплачує відповідач, також відповідач у 2015 - 2016 роках сплачував за заняття з футболу. Взагалі відповідач з першого класу оплачував всі шкільні витрати дитини. Також свідок, зі слів дитини, позивача та її матері знає, що відповідач купує дитині одяг та взуття. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що з вересня 2016 року по травень 2017 року ОСОБА_5 проживав з відповідачем, на що позивач з легкістю погодилась.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що він є другом відповідача з 2002 року та у вересні 2016 року вони, разом з відповідачем, поїхали забирати дитину, яка не була влаштована до школи, від позивача. Свідок пояснив, що з 04 вересня 2016 року по середину літа 2017 року дитина проживала з відповідачем та знаходилась на його утриманні. Знає, що відповідач у більшості випадків утримує дитину, сплачує за неї у школі, матеріально допомагає, у тому числі, коли дитина хворіє. Знає, що у 2017 році відповідач, наприклад, подарував дитині на день народження велосипед.

Відповідно до характеристики дитини - ОСОБА_5, 21 грудня 2007 року, виданої в.о. директора СЗШ №93 та класним керівником 19 грудня 2017 року, вбачається, що дитину до школи 06 вересня 2016 року привів батько, який брав участь у навчанні і вихованні сина та робив внески у благодійний фонд класу, школи; у 2017 навчальному році у фінансових витратах обоє з батьків брали участь у фінансових оплатах, але більше сплачував батько (а.с.41).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, самостійного доходу не має та має задовільний стан здоров'я.

Відповідач має задовільний стан здоров'я; працює водієм таксі та його місячний дохід складає приблизно 6000 грн.; інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами відповідач не має.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час судом враховується наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

В розумінні до ч.2 ст. 191 СК України належними та допустимими доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім, копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв'язку із зловживанням ним спиртних напоїв.

Так, у судовому засіданні та матеріалами справи не встановлені підтвердження тверджень позивача про вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом останніх трьох років та ухилення відповідача від їх сплати.

Твердження позивача, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини, судом не приймаються до уваги, оскільки в судовому засіданні не встановлено та в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт звернення позивача до відповідача з питанням щодо утримання дитини та ухилення відповідача від утримання дитини. Такі твердження позивача навпаки спростовуються показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Крім того, сама позивач не заперечує, що відповідач завжди купував ліки, одяг, взуття дитині за її проханням, а інколи навіть самостійно купував дитині речі.

Судом також враховується, що перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було.

З огляду на викладене, в судовому засіданні не встановлено доказів вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати, подання яких передбачене ч. 2 ст. 191 СК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ч.2 ст.18, ст.ст. 180-182 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 02 листопада 2017 року і до повноліття дитини.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Допусти негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: