Справа № 638/9559/17
Провадження № 2/638/561/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне )

23 січня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

при секретарі Романовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

23.06.2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідача, Харківської міської ради, в якому просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своєю матір'ю, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його мати ОСОБА_3. З 23.05.2013 року по день смерті ОСОБА_3, яка мала місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, позивач постійно проживав з нею та зі своєю дружиною однією сім'єю за зазначеною адресою, вони мали спільний єдиний бюджет, вели сумісне господарство, купували продукти харчування, речі, предмети домашнього побуту, ліки, несли витрати на утримання та надавали всіляку допомогу, піклувалися про матір. Після смерті ОСОБА_3, позивач поховав її за свій кошт, обладнавши місце поховання.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді належних їй грошових заощаджень на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, інші спадкоємці відсутні.

В нотаріальну контору після смерті ОСОБА_3, у встановлений шестимісячний строк, він з заявою про прийняття спадщини не звернувся, так як вважав, що оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, то фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 13.12.2017 йому було відмовлено у зв'язку з ненаданням доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

У зв'язку з цим, позивач не може реалізувати своє законне право на спадкування та змушений звернутися до суду з відповідною заявою.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення судом заочного рішення.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень до суду не надавав.

Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 серпня 1959 року.

З копії паспорта позивача ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

Згідно даних копії паспорта ОСОБА_3, в період з 23.05.2013 року по день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно копії договору-замовлення № 163/б5 на організацію та проведення поховання від 22.03.2016 року, рахунку - замовлення № 002140 від 22.03.2016 року КП «Ритуал», ОСОБА_3 була похована на кладовищі № 1 м. Харкова, ритуальні послуги по похованню ОСОБА_3 були сплачені позивачем ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді належних їй грошових заощаджень на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк».

З копії договору грошового вкладу в банківській установі №SAMDN1888 від 01/07/2009 вбачається, що вказаний договір був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3. На особовому рахунку ОСОБА_3 в наявності банківський вклад на суму 5 500 (пять тисяч пятсот гривень).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для нього, як спадкоємця за законом, юридичне значення, оскільки цей факт є підставою вважати ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину.

Оскільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження в Московському районному суді м. Харкова (справа №643/3322/17) виник спір про право та ухвалою суду заяву було залишено без розгляду, ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся з заявою у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Позивачем доведено, що спадкодавець ОСОБА_3, яка померла 21.03.2016 року, до дня своєї смерті проживала в належному його дружині, ОСОБА_5, на праві власності будинку АДРЕСА_4

Разом з нею, в період з 23.05.2013 року по день смерті ОСОБА_3, а також і після її смерті, в цьому ж будинку без реєстрації постійно проживав ОСОБА_1, який є спадкоємцем за законом.

З витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.10.2017 року, наданого Першою Харківською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини та про відмову від спадщини до нотаріальних контор не звертався, нотаріальна справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2017 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв'язку із ненаданням доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Пунктом другим Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Судом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами факт проживання позивача ОСОБА_1 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_5

Жодних доказів, які б спростовували вказаний факт матеріали справи не містять, за таких обставин, позовна заява ОСОБА_1, в межах заявлених ним вимог, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282, 294, 315, 319 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 29, 1217, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_5

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Суддя І.В. Семіряд