Справа № 683/2601/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу №683/2601/17, 2/683/151/2018 за позовом ОСОБА_1 до Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2, про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. Він прийняв спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку, однак оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння не в змозі, так як за життя мати не отримувала свідоцтва про право власності на спірне будинковолодіння.

Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено ОСОБА_2.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кашин В.А. подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, просить позов задоволити.

Відповідач - Лужанська селищна рада Кіцманського району Чернівецької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву, у якій розгляд справи просить проводити у відсутності представника, позов визнає.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання також не з»явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 21 вересня 2006 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Н.М., яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області заповіла своєму сину ОСОБА_6, а земельну ділянку площею 3,35 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та грошові заощадження - онуці ОСОБА_7 На день своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_2 разом із донькою ОСОБА_2, онукою ОСОБА_8 та правнукою ОСОБА_9

04 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_7 Кіцманською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №47/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

З матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що 04 лютого 2016 року донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, що залишилась після смерті матері ОСОБА_3, а тому не є спадкоємицею майна померлої.

ОСОБА_7 прийняла спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 й 16 червня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,35 га, що належала ОСОБА_3 та розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Судом також встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 21 вересня 2006 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Лавренчук Л.М., ОСОБА_3 заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області своєму сину ОСОБА_6

Однак, ще до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. А тому, зазначений у заповіті житловий будинок в с. Йосипівка Старокостянтинівського району Хмельницької області є таким, що не охоплений заповітом.

Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця.

Донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 04 лютого 2016 року відмовилась від спадщини після смерті матері, про що подала нотаріусу відповідну заяву, а тому вона є такою, що не має права на спадкування по закону.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3, однак з нею на день смерті зареєстрований не був та заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк нотаріусу не подавав.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ст.1272 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи №47/2016, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері за письмовою згодою спадкоємця ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 за заповітом.

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. Згідно даних погосподарських книг Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району вищезазначений житловий будинок 1948 року забудови й відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись ОСОБА_13 - голова двору та його дружина ОСОБА_3

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз»ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Отже, будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_13 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності й частка кожного із них у цьому майні становила 1/2.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 помер. Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_13 не заводилась. Однак, згідно довідки Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №59 від 15 січня 2018 року після смерті ОСОБА_13 фактично в управління і розпорядження спадковим майном з ІНФОРМАЦІЯ_3 вступила його дружина ОСОБА_3

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_13 увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, право на яку перейшло до його спадкоємця ОСОБА_3

Отже, єдиним власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_13 стала ОСОБА_3, якій 1/2 частина будинковолодіння належала як частка в майні колгоспного двору, а 1/2 частина - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 Під час проведення паспортизації житлових будинків ОСОБА_3 свідоцтва про право власності не оформляла та вказаний будинок в органах БТІ не реєструвала.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

16 червня 2016 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння.

Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 було побудовано у 1948 році, відомості про нього внесено у погосподарську книгу Сербинівської сільської ради, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1, який є спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом першої черги право власності на вищезазначений житловий будинок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 січня 2018 року.

Суддя: