Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/55/17 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В. Провадження № 22-ц /778/552/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддя Маловічко С.В., судді Кочеткова І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що 26 вересня 2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Chery B11 Eastar», р.н. НОМЕР_1. 24 жовтня 2015 року на вулиці Іванова в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Chery B11 Eastar», р.н. НОМЕР_1, під керуванням Усенка В.І. і «Mitsubishi LANCER», р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 Внаслідок порушення відповідачем, який не впевнився в безпеці та виїхав на зустрічну смугу руху, пункту 11.2 ПДР України сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, що завдало технічних ушкоджень автомобілям. За вказане порушення правил безпеки дорожнього руху відповідача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015 року, яка набрала законної сили. Вказана подія визнана страховим випадком і відповідно до платіжного доручення № 1438 від 26.01.2016 року позивач сплатив власнику автомобіля «Mitsubishi LANCER», р.н. НОМЕР_2, страхове відшкодування в сумі 49 490 грн.

Оскільки відповідач під час події дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить довідка міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, то він як страховик після виплати страхового відшкодування потерпілому має право повернути за рахунок винуватця ДТП ОСОБА_2 виплачену суму страхового відшкодування, у зв»язку з чим просив стягнути з ОСОБА_2 суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 490 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

За вказаною апеляційною скаргою ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2017р. було відкрито провадження у справі та ухвалою колегії Апеляційного суду Запорізької області від 06 листопада 2017р. розгляд справи призначено на 25 січня 2017р.

Вказані ухвали приймались за положеннями ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року.

15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції ЦПК від 15.12.2017р., справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, оскаржуване рішення постановлене за правилами ЦПК України у ред. від 18.03.2004р., перевіряється на відповідність вимогам саме ЦПК у вказаній редакції від 18.03.2004р., а судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги постановляється у відповідності до положень ЦПК України у новій редакції від 15.12.2017р.

До судового засідання Апеляційного суду Запорізької області відповідач ОСОБА_2 25 січня 2018р. не з»явився, будучи належним чином повідомлений, про що мається зворотне поштове повідомлення про вручення йому судової повістки 15.11.2017р.

Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про причини неявки апеляційний суд він не повідомив. Тому апеляційний розгляд відбувся у його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши в якості нового доказу постанову про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення.

Підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є за вимогами п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено і ці факти не оспорюються сторонами, що 26 вересня 2015 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Chery B11 Eastar», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 5-7).

24 жовтня 2015 року по вулиці Іванова в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілів «Chery B11 Eastar», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 і «Mitsubishi LANCER», державний реєстра-

ційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

Внаслідок порушення відповідачем, який не впевнився в безпеці руху та виїхав на зустрічну смугу руху, пункту 11.2 «Правил дорожнього руху України» сталося зіткнення вказаних транспортних засобів, що завдало технічних ушкоджень автомобілям.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015р. за порушення п. 11.2 КУпАП ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили (а. с. 14-15).

Вказана подія ДТП визнана страховим випадком і відповідно до платіжного доручення № 1438 від 26.01.2016 року позивач сплатив власнику автомобіля «Mitsubishi LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, страхове відшкодування в сумі 49490 грн.(а. с. 55).

Позивач у відповідності до положень ст. 993 ЦК, ст. 38 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 в порядку регресу вказану суму.

Відмовляючи в задоволенні позову страховика, суд першої інстанції виходив із того, що підставами позову ним визначено перебування відповідача під час ДТП у стані алкогольного сп»яніння, проте надані позивачем докази не доводять такого стану відповідача в момент зіткнення транспортних засобів.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд неповно встановив дійсні обставини справи, оскільки мається ще одна постанова суду від 26 січня 2016р. відносно ОСОБА_2, якою його визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за перебування у стані алкогольного сп»яніння 24.10.2015р.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі і (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали він нього.

В судовому засіданні апеляційного суду представник страхової компанії пояснював, що їм не було відомо про постанову від 26.01.2016р. на час ухвалення рішення у цій справі. А під час підготовки апеляційної скарги ними було знайдено постанову суду без зазначення прізвища відповідача, тому вони звернулись до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з відповідним запитом про надання належним чином завіреної копії постанови від 26.01.2016р. відносно ОСОБА_2, але судом їм було відмовлено та лише підтверджено, що така постанова судом ухвалювалась.

Вказані обставини підтверджуються листом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на адресу ПАТ «ПРОСТО-страхування» № 336/146/17/20057/2017 від 30.11.2017р., який за клопотанням позивача був долучений до матеріалів справи як доказ поважності причин ненадання копії постанови до суду першої інстанції і до апеляційної скарги.

В такому разі колегія визнала причину неподання постанови до суду першої інстанції поважною та, вилучивши її копію з Єдиного державного реєстру судових рішень, долучила до матеріалів справи, дослідивши її зміст як нового доказу у цій справі.

Так, в постанові Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2016р. зазначено, що 24.10.2015р. о 22.00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Chery B11 Eastar», д.н. НОМЕР_1, рухався по вул. Іванова з боку вул.. Кругової в м. Запоріжжі в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В постанові встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 310845 від 05.01.2016р.; довідкою КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» від 30.12.2015р., згідно з якою ОСОБА_2 24.10.2015р. відвідав травмпункт, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, що встановлено аналізом крові, у якій виявлено етанол; листом КУ «МКЛЕтаШД» від 17.11.2015р.

Зважаючи на вказане, суд визнав, що ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, але закрив провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 38 КУПАП у зв»язку зі спливом строку накладення стягнення. Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України. постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов»язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено цю постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, незалежно від того, що провадження в справі про адмінправопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 130 КУпАП було закрито у зв»язку зі спливом строку для накладення адміністративного стягнення, судом була встановлена наявність алкогольного сп»яніння правопорушника під час керування транспортним засобом 24.10.2015р. о 22.00 год., що створює преюдицію для вирішення цієї цивільної справи.

З постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2015р. вбачається, що 24.10.2015р. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Chery B11 Eastar», д.н. НОМЕР_1, скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 саме у 22.00 год., тобто перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, що встановлено іншою постановою цього ж суду від 26 січня 2015р.

Отже, суд першої інстанції, неповно дослідивши обставини у цій справі в частині наявності чи відсутності стану алкогольного сп»яніння у відповідача ОСОБА_2 під час скоєння ДТП 24.10.2015р. о 22.00 год., дійшов помилкового висновку, що такий його стан не доведений.

Між тим, за матеріалами справи вбачається, що суд безпідставно критично оцінив довідку КУ «МКЛЕШМтаМД» № 01-9/1572 від 17.11.2015р., згідно з якою йому було встановлено стан алкогольного сп»яніння відразу після ДТП у зв»язку зі зверненням останнього до цієї медичної установи через отримані травми ( а.с. 16).

У цьому листі було посилання на встановлення такого стану не тільки шляхом огляду ОСОБА_2 лікарями, але й дослідженням відібраної крові, у якій встановлено наявність етанолу.

Довідка аналогічного змісту 11.07.2017р. була надана КУ «МКЛЕШМтаМД» на запит суду, у якій також зазначено, що була виконана якісна проба по Карандаєву крові відповідача, якою встановлено вміст етанолу у крові ОСОБА_2 ( а.с. 95).

До вказаної довідки був долучений витяг з журналу № 35 реєстрації амбулаторних хворих, нещасних випадків невиробничого характеру цілодобового травматологічного пунк-

ту КУ «МКЛЕШМтаМД» із записами від 24.10.2015р., в якому мається запис під № 17584 про звернення до медичного закладу ОСОБА_2 із травмами, у крові якого виявлено етанол, а також копію результату аналізу № 8478 про наявність етанолу в крові відповідача ( а.с. 98-99).

Вказані досліджені у сукупності докази дають підстави встановити той факт, що

ОСОБА_2 під час скоєння ДТП 24.10.2015р. о 22.00 год. перебував у стані алкогольного сп»яніння.

Підставою для подання страховиком регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу в силу п. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи із змісту наведеного положення закону, передумовою для звернення з позовом до страхувальника має бути таке порушення правил безпеки руху, яке полягає в керуванні автомобілем в момент спричинення шкоди в стані, зокрема, алкогольного сп'яніння.

Визнання ДТП 24.10.2015р. страховим випадком, розмір шкоди, підтверджується: повідомленням про подію, протоколом огляду ТЗ, ремонтною калькуляцією, довідкою перевірки даних про власника автомобілем «Mitsubishi LANCER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким є ОСОБА_4, заявою про виплату страхового відшкодування, страховим актом від 25.01.2016р., платіжним дорученням № 1438 від 26.01.2016р. про виплату позивачем власнику ОСОБА_4 страхового відшкодування за ремонт вказаного автомобілю в сумі 49 490 грн. ( а.с. 6-55).

Отже, виходячи із положень вказаного Закону та з урахуванням встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, колегія визнає позовні вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» обґрунтованими, а оскаржуване рішення суду першої інстанції про відмову в позові, яке базується на неповно з»ясованих обставинах справи, таким, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на вказані обставини, колегія у відповідності до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду та ухвалює нове судове рішення про задоволення позову та у зв»язку з цим за вимогами ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору у загальній сумі 3 138 грн. ( за подання позову 1378 грн. + за подання апеляційної скарги 1760) на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2017 рокуу цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати з виплати страхового відшкодування в розмірі 49 490 (сорок дев»ять тисяч чотириста дев»яносто) гривень та судовий збір в сумі 3138 (три тисячі сто тридцять вісім) гривен, а всього - 52 628 (п»ятдесят дві тисячі шістсот двадцять вісім) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 30 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: