Справа № 308/1808/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Леміш О.М., за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1Я , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2П за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської надійшло вищезазначене подання, яке мотивоване тим, що На виконанні у Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа (копія в додатку) №308/1808/13-ц виданого 18.06.2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 415582,00 грн.

Вказаний виконавчий документ надійшов до%ідділу 01.07.2014 року вх. № 4114/08-49/8.

03.07.2014 року державним виконавцем відділу керуючись ст. 18, 19, 20, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання до 10.07.2014 року, яку цього ж дня скеровано на адреси сторін виконавчого провадження. Одночасно боржнику надіслано виклик на 9:30 год. 10.07.2014 року. Боржником в наданий для самостійного виконання строк рішення не виконано, крім того боржник до відділу не з'явився та причини неявки не повідомив.

29.07.2014 року державним виконавцем керуючись ст. ст. 27, 52, 57 Закону України

«Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , яку цього ж дня надіслано в реєструючи майно установи та сторонам виконавчого провадження, також відомості про накладення арешту внесено до реєстрів заборон рухомого та нерухомого майна. Одночасно боржника повторно зобов'язано з'явитись о 9:30 год. 07.08.2014 року. Боржник повторно до відділу не з'явився та причини неявки не повідомив.

28.08.2014 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника призначено виконання - с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 на 11:00 год. 05.09.2014 року. Лист про призначення виконання скеровано рекомендованою кореспонденцією.

01.09.2014 року державним виконавцем керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження надіслано запити до реєструючих майно установ.

Згідно відповідей ТУДС Гірничного нагляду та промислової безпеки України у Закарпатській області, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області та Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців у боржника відсутнє майно.

05.09.2014 року о 11:00 год. здійснено виїзд за адресою с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 та актом державного виконавця засвідчено відсутність будь-кого вдома, що призвело до ненадання можливості державному виконавцю перевірити майновий стан боржника ОСОБА_2 по місцю проживання.

10.09.2014 року повторно призначено виконання щодо перевірки майнового стану боржника по місцю проживання - с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 на 11:00 год. 25.09.2014 року. року. Лист про призначення виконання скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. Згідно корінця рекомендованого повідомлення лист Роман отримав 18.09.2014 року.

Згідно облікової картки приватного ТЗ від 10.09.2014 року за боржником зареєстровано транспортний засіб, який згідно постанови від 11.09.2014 року оголошено в розшук.

25.09.2014 року о 11:00 год. повторно здійснено виїзд за адресою с. Сюрте, вул. Ратовецька, 45 та актом державного виконавця засвідчено відсутність будь-кого вдома, що призвело до ненадання можливості державному виконавцю перевірити майновий стан боржника ОСОБА_2 по місцю проживання.

Згідно відповіді ГУДМС в Закарпатській області у боржника наявні два паспорта громадянина України для виїзду за кордон - ЕН № 060945 виданий 17.06.2010 року та ЕХ № 139873 виданий 11.06.2013 року.

25.01.2017 державним виконавцем призначено виконання на 10:00 год. 10.02.2017 з метою перевірки майнового стану боржника, лист про призначення виконання надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

10.02.2017 року актом державного виконавця засвідчено наступне: «при виїзді за адресою с Сюрте, вул. Ратовецька, 45 будь-кого вдома виявити не вдалося, при телефонній розмові з ОСОБА_2 останній зобов'язався сплатити в рахунок погашення 10.02.2017 суму в розмірі 50 тис. грн.. та до кінця лютого здійснити повний розрахунок суми боргу.

16.02.2017 року сума в розмірі 50 тис. грн. надійшла на депозитний рахунок відділу, проте, боржником - ОСОБА_2 в повному обсязі рішенння не виконано.

Станом на 14.12.2017 боржником частково виконано рішення суду на суму 314641,57

грн.

Станом на 14.12.2017 залишок заборгованості за виконавчим документом складає 100940,43 грн.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та своєчасного виконання рішення суду, державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Державний виконавець в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про розгляд подання без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

Стаття 33 Конституції України визначає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон лише у випадках визначених законом.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися із матеріалів виконавчого провадження.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XIIта у п.18 ч. 3 ст.11 Закону № 606-XIV означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З аналізу приписів ст.12 ЦПК України у системному зв'язку з п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Проте, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що боржник ОСОБА_2П навмисно ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього судовими рішеннями.

Отже, державним виконавцем не доведено, що боржник навмисно ухиляється від виконання обов'язків, покладених на нього судовими рішеннями, а також не надано суду підтверджень намірів боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності, а тому, на думку суду, задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2П порушуватиме його конституційне право на вільне пересування.

Крім того, самостійне невиконання боржником зобов'язань не може безумовно свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов'язків.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст. 12, 12, 175, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст. 259, ст. 210, 441 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

у х в а л и в :

В задоволенні подання Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2П за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М Леміш