Справа № 500/5743/17
Провадження № 2/500/329/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року право власності на наступне майно:

- 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 5,0687 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія» частка (пай) № 508, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-264;

- земельну ділянку площею 3,8057 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія», частка (пай) № 507, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-265, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно довідки, виданої Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить власника ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності і не визначені частки, які належать кожному, в тому числі не визначена частка на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкову частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця ОСОБА_4, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв'язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 324, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках кожному, тобто по 1/3 частині належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60.

Крім цього, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 27.02.2003 року, виданого на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації ради народних депутатів № 52/А - 2003 від 29 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-10-264, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 5,0687 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16.02.2004 року, виданого Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить:

- 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- земельна ділянка площею 5,0687 га, розташована на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 27.02.2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40554397 від 03.06.2015 року інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є:

- чоловік ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 24.11.1956 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області;

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 22.11.1961 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 26.09.1958 року, виданого Лощинівським сільським відділом РАЦСу Болградського району Одеської області.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 59, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 13.08.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить:

- 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з якої 1/3 частина належала йому згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, а 1/6 частину якого він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_3, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав;

- 1/2 частина земельної ділянка площею 5,0687 га, розташованої на території Лощинівської сільської ради, колишнє КСП «Бесарабія» частка (пай) № 508, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 27.02.2003 року, яку він фактично прийняв після смерті дружини ОСОБА_3, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав;

- земельна ділянка площею 3,8057 га, розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія», частка (пай) № 507, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії НОМЕР_9, від 27.02.2003 року, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-265.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № НОМЕР_10 від 12.10.2017 року, інформація про заповіт складний та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що згідно довідки, виданої Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 09.02.2015 року за № 60, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить власника ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності і не визначені частки, які належать кожному, в тому числі не визначена частка на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкову частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я спадкодавця ОСОБА_4, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

Приймаючи до уваги, що в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне спадкове майно оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе,іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захистув зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_11, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 24.05.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_12, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 27.12.2001 року, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_11, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 24.05.1996 року, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року право власності на наступне майно:

- 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 5,0687 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія» частка (пай) № 508, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-264;

- земельну ділянку площею 3,8057 га, розташовану на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Бессарабія», частка (пай) № 507, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю, серії НОМЕР_3, виданого 27 лютого 2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право особистої власності на землю за № 10-10-265.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2018 року.

Суддя: О.О.Бурнусус