АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/128/18Головуючий по 1 інстанції Льон О.М.
Категорія: 76 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-:

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 30 серпня 1997 року вони з відповідачем ОСОБА_4 уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Миронівської РДА Київської області, актовий запис №56.

09 грудня 2010 року рішенням Миронівського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.

Позивачка вказує, що від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої до її повноліття відповідач сплачував аліменти відповідно до рішення суду.

ОСОБА_3 зазначає, що на даний час їхня дочка навчається на другому курсі денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету і вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання та утримання дочки з власних доходів, а відповідач можливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, має.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 звернулася із відповідним позовом до Канівського міськрайоного суду Черкаської області і просила постановити судове рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше, як до досягнення дитиною віку 23 років.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до закінчення дитиною навчання - 30 червня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим, постановленим без повного та всебічного з'ясування фактичних обставин справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити.

В апеляційній скарзі, зокрема вказує, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів посилається на те, що ОСОБА_4 є пенсіонером і має інвалідність третьої групи, проте відповідачем не надано доказів, які б підтверджували наявність в нього інвалідності третьої групи загального захворювання та позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, саме у розмірі 1/4 частини його доходу. Неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає, а ступінь втрати здоров'я при третій групі інвалідності не обмежує повністю можливостей у трудовій діяльності.

Також ОСОБА_3 зазначає, що під час розгляду справи судом не встановлювався розмір фактично отримуваного відповідачем доходу, виходячи з якого можна було б зробити висновки про частку заробітку для відрахування аліментів, яку він може сплачувати на утримання повнолітньої дочки.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 просить змінити рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року в частині визначеного розміру стягуваних аліментів з 1/6 на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09 грудня 2010 року.

Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказувала, що дочка сторін - ОСОБА_5, яка досягла повноліття, продовжує навчання, перебуває на утриманні позивачки і потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача, який має таку можливість, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення дочкою ОСОБА_5 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Згідно із положеннями ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини з одного з батьків, суд зобов'язаний брати до уваги можливість надання утримання іншим з батьків (ст.200 СК).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме довідки № 1487/35 від 21 вересня 2017 року, дочка сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою другого курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торговельно-економічного університету та закінчує навчання за навчальним планом у червні 2020 року. (а.с.8) При цьому, ОСОБА_5 проживає та зареєстрована в гуртожитку № 6 Київського національного торговельно-економічного університету.

Сукупність наявних матеріалів справи об'єктивно свідчить про те, що повнолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням на денній формі університету, а матеріальний стан самої позивачки не дозволяє повністю забезпечити матеріальні потреби дитини, у зв'язку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність заявлених ОСОБА_3 вимог та необхідності їх часткового задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 182, 200 СК України і при визначенні конкретного розміру стягуваних аліментів правильно врахував майновий стан відповідача ОСОБА_4, стан його здоров'я, можливість надання їм матеріальної допомоги на утримання дочки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судом першої інстанції.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 не працює, є обмежено працездатною особою, має інвалідність третьої групи з 01 липня 2013 року загального захворювання довічно (а.с. 35), за станом свого здоров'я змушений проходити індивідуальні програми реабілітації інваліда, отримує державну соціальну допомогу як особа, яка не має права на пенсію, у зв'зку із чим суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини саме в розмірі 1/6 частки його доходу, що відповідає положенням чинного законодавства та вимогам розумності і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Василенко Л.І. Нерушак Л.В.