Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 497/954/16-ц

провадження № 61-1691св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

відповідач 1 - фермерське господарство «КовальС. О.»

представник відповідача 1 - Воронок АннаВадимівна

відповідач 2 - приватний нотаріус Братського районного нотаріального округу Малярчук Наталя Василівна

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Коваль С. О.», подану представником, на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області в складі суддів Коломієць В. В., Довжук Т. С., Темнікової В. І. від 13 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до фермерського господарства «Коваль С. О.» (далі - ФГ «КовальС. О.»), приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Малярчук Н. В., треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (далі - ТОВ «Агрофірма «Вісла»), про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,0538 га, розташованої в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № НОМЕР_1, яку вона успадкувала після смерті свого сина - ОСОБА_10, який у свою чергу був спадкоємцем свого батька - ОСОБА_11

29 травня 2006 року ОСОБА_11 уклав з «Агрофірма «Вісла» договір оренди земельної ділянки площею 7,05 га, розташованої в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № НОМЕР_1, терміном на 10 років. 11 вересня 2007 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» було укладено додатковий договір оренди № 415, за умовами якого строк дії вказаного договору оренди визначено у 15 років.

Успадкувавши у 2015 році вказану земельну ділянку та виявивши бажання продовжувати орендні відносини з ТОВ «Агрофірма «Вісла», позивач уклала з товариством відповідний договір оренди землі, проте, звернувшись до нотаріуса з метою реєстрації даного договору, отримали відмову у зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка з 15 березня 2016 року перебуває в оренді ФГ «Коваль С. О.» на підставі укладеного з нею договору оренди.

Позивач зазначала, що договір оренди від 15 березня 2016 року був укладений від її імені ОСОБА_12, якому вона 23 лютого 2016 року видала довіреність, однак вона не уповноважувала останнього укладати від її імені договір оренди належної їй земельної ділянки терміном на 49 років з ФГ «Коваль С. О.».

Посилаючись на те, що вказаний договір був укладений без її волевиявлення, шляхом обману зі сторони ОСОБА_12 та на невигідних для неї умовах, враховуючи строк дії договору та розмір орендної плати, просила визнати його недійсним та скасувати рішення № 28914497 від 24 березня 2016 року державного реєстратора приватного нотаріуса Малярчук Н.В. про державну реєстрацію вищевказаного договору оренди.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 15 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ФГ «Коваль С.О.», зареєстрований 17 березня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Н. В. Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Н. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28914497 від 24 березня 2016 року згідно договору оренди землі від 15 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Коваль С. О.». У задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області Малярчук Н. В. відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки договір оренди земельної ділянки від 29 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», на час укладання ОСОБА_2 оспорюваного договору оренди із ФГ «Коваль С. О.» не припинив своєї дії, умови його виконуються сторонами, то укладений до закінчення строку його дії новий договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем є недійсним.

Підстави, передбачені статтею 230 ЦК України, для визнання оспорюваного договору оренди земельної ділянки недійсним у зв'язку із вчиненням його під впливом обману зі сторони ОСОБА_12 та на вкрай невигідних для позивача умовах, відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ФГ «КовальС. О.» відхилено, рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, встановивши, що договір оренди землі разом зі змінами, внесеними додатковим договором, укладеним між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», не був припиненим на час укладання ОСОБА_2 оспорюваного договору оренди із ФГ «Коваль С. О.» та умови його виконуються сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 215, частиною першою статті 203 ЦК України, для визнання оспорюваного договору оренди недійсним.

Позивачем не доведено наявність обставин, передбачених статтею 230 ЦК України, для визнання оспорюваного договору оренди земельної ділянки недійсним.

У жовтні 2016 року ФГ «Коваль С. О.» через свого представника подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що на момент укладання договору оренди землі між ОСОБА_2 та ФГ «Коваль С. О.» дія договору оренди землі, укладеного 29 травня 2006 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», була припинена у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Укладений 11 вересня 2007 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» додатковий договір № 415 не свідчить про те, що він стосується саме договору оренди від 29 травня 2006 року та ним було визначено термін його дії у 15 років.

У грудні 2016 року представник ОСОБА_2 надіслав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення попередніх судів без змін. Зазначає, що додатковий договір від 11 вересня 2007 року № 415, укладений між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», за змістом та формою відповідає вимогам закону, відповідачем не оспорювався та у судовому порядку не визнавався недійсним. Крім того, спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні ТОВ «Агрофірма «Вісла».

У січні 2017 року ТОВ «Агрофірма «Вісла» через свого представника ОСОБА_14 надіслало заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення попередніх судів без змін. Вказує, що одна й та сама земельна ділянка не може бути предметом двох договорів оренди землі, укладена з різними орендарями та не може бути передана у користування без припинення права попереднього користувача.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Судами встановлено, що 29 травня 2006 року ОСОБА_11 уклав з «Агрофірма «Вісла» договір оренди земельної ділянки площею 7,05 га, розташованої в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № НОМЕР_1, терміном на 10 років.

Указаний договір був зареєстрований у Арбузинському відділенні Миколаївської регіональної філії № 5 Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 17 від 29 травня 2006 року.

11 вересня 2007 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» було укладено додатковий договір оренди землі № 415, за умовами якого строк дії вказаного договору оренди визначено у 15 років.

Указаний договір був зареєстрований у Арбузинському відділенні Миколаївської регіональної філії № 5 Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 86 від 22 серпня 2007 року.

09 липня 2010 року ОСОБА_11 помер.

08 липня 2014 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В. А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю ОСОБА_11 - його сину ОСОБА_10, згідно з яким останній успадкував земельну ділянку площею 7,0538 га, розташовану в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер.

10 вересня 2015 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В. А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю ОСОБА_10 - його матері ОСОБА_2, згідно з яким остання успадкувала земельну ділянку площею 7,0538 га, розташовану в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим № НОМЕР_1.

15 березня 2016 року ОСОБА_2 уклала з ФГ «Коваль С.О.» договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 49 років. Указаний договір зареєстрований у Державному реєстрі прав 17 березня 2016 року за № 13853705.

Частиною першої статті 93 Земельного кодексу України та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що дія договору оренди землі припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Така умова визначена сторонами і в пункті 37 договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2006 року.

11 вересня 2007 року додатковим договором оренди землі № 415, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», строк дії договору від 29 травня 2006 року було визначено у 15 років.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Визнаючи договір оренди земельної ділянки від 15 березня 2016 року недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що оскільки попередній договір оренди земельної ділянки від 29 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_11 та ТОВ «Агрофірма «Вісла», на час укладання ОСОБА_2 оспорюваного договору оренди із ФГ «Коваль С. О.» не припинив своєї дії, в судовому порядку недійсним не визнавався, умови його виконуються сторонами, дійшов правильного висновку про те, що укладений до закінчення строку його дії новий договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем є недійсним в силу вимог частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Такі висновки попередніх судів ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, оскільки одночасне існування двох договорів оренди та їх державної реєстрації суперечить вимогам Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В

Касаційну скаргу фермерського господарства «Коваль С. О.», подану представником - Воронок Анною Вадимівною, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В.М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило