Провадження № 4с/712/1/18
Справа №712/5465/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, субєкт оскарження: державний виконавець відділу ДВС Соснівського районного управління юстиції ОСОБА_3, зацікавлена особа: ОСОБА_4 на неправомірні дії державного виконавця відділу ДВС Соснівського районного управління юстиції ОСОБА_3А,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця відділу ДВС Соснівського районного управління юстиції ОСОБА_3, посилаючись на те, що 08 травня 2014 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він став власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Черкаси, вул. Галини Буркацької 40. Вказане право власності було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

02 жовтня 2014 року головним державним виконавцем Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказаною постановою накладено арешт на житловий будинок площею 92,2 кв.м. по вул. Галини Буркацької 40 в м. Черкаси, що належить боржнику ОСОБА_5

Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки він не є боржником по вказаному виконавчому провадженню, а державний виконавець, виносячи постанову про накладення арешту, не перевірив хто дійсно являється власником нерухомого майна.

З метою захисту своїх майнових інтересів він звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про зняття арешту з майна. 08 квітня 2017 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси в задоволенні позову відмовлено. Підставою відмови стало те, що позивач просив суд зняти арешт з майна, фактично оскаржуючи дії державного виконавця, не звертаючись до суду з відповідною скаргою. Про результат розгляду справи стало відомо лише 28 квітня 2017 року, після чого звернувся з даною скаргою до суду. Тому вважає, що строк для подання зазначеної скарги пропущено з поважних причин.

Тому просить поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця у звязку з пропущенням з поважних причин, визнати неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Соснівського районного управління юстиції ОСОБА_3 стосовно винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 жовтня 2014 року ВП № 43309268; зняти арешт з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Галини Буркацької 40.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити.

Боржник ОСОБА_6 до судового засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши думку адвоката, пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 43309268 з-приводу виконання судового рішення за виконавчим листом № 712/6862/13ц від 08 травня 2014 року Апеляційного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заборгованості в сумі 409 485 грн. 40 коп.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 жовтня 2014 року, за якою накладено арешт на будинок житловою площею 92,2 кв.м. по вул. Галини Буркацької 40 в м. Черкаси, який належить боржнику ОСОБА_5, та заборонено здійснювати його відчуження.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 вересня 2015 року, наданого скаржником до скарги, власником будинку № 40 по вул. Галини Буркацької в м. Черкаси зазначений ОСОБА_2.

Скаржник у свої скарзі посилається на ту обставину, що державний виконавець виносячи постанову про накладення арешту на майно не перевірив інформацію про те, хто є дійсним власником нерухомого майна, та оскільки він не є боржником по вказаному виконавчому провадженню та з метою захисту його майнових інтересів, необхідно вищевказаний арешт зняти.

Проте зазначена обставина спростовується наступним.

Судом встановлено, що 13 липня 2009 року померла дружина ОСОБА_2 ОСОБА_8, після її смерті залишилася спадщина у вигляді будинку з надвірними спорудами в м. Черкаси, по вул. Галини Буркацької 40 та земельної ділянки за цією ж адресою. Спадкоємцями першої черги за законом став ОСОБА_2 та син померлої ОСОБА_5 Між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було досягнуто домовленості про те, що ОСОБА_2 відмовляється від ? частини на спадщину, а ОСОБА_5 в свою чергу сплачує останньому грошові кошти за його частину.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, позовні вимоги задоволені та визнано недійсною відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлої 13.07.2009 року, на користь ОСОБА_5; визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, від 06 березня 2010 року на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси, по вул. Г. Буркацької 40 та від 01 червня 2010 року на земельну ділянку площею 869,8 кв.м. за цією ж адресою. Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року вказане рішення скасоване, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 14 липня 2017 року вищевказаний позов задоволено, визнано недійсною відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлої 13.07.2009 року, на користь ОСОБА_5; визнано недійсними Свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, від 06 березня 2010 року на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Черкаси, по вул. Г. Буркацької 40 та від 01 червня 2010 року на земельну ділянку площею 869,8 кв.м. за цією ж адресою; визнано за ОСОБА_2 право власності, зокрема, на ? частину житлового будинку, розташованого в м. Черкаси по вул. Буркацької Галини 40 та на ? частину земельної ділянки загальною площею 869,8 кв.м. за цією ж адресою.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року дане рішення скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання недійсними Свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно відмовлено.

Крім того, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, на даний час та на час винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 02 жовтня 2014 року дійсним власником нерухомого майна був ОСОБА_5, який являється боржником по виконавчому провадженню ВП № 43309268. А отже, арешт державним виконавцем був накладений правомірно.

Крім того, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи з положень даної статті, правом на звернення зі скаргою до суду наділені учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, субєктом права на звернення до суду зі скаргою відповідно до ст. 447 ЦПК України є лише учасники виконавчого провадження.

Скаржник ОСОБА_2 в даному випадку не є учасниками виконавчого провадження, та не є власником майна, на який накладено арешт, а тому не наділений правом на звернення до суду з такою скаргою.

Частиною 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 в задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: