Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 08 червня 2018 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Балаби О.А.,

при секретарі Редько А.О.,

з участю представника позивачів адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 735/149/18 за позовом законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

третя особа Приватне акціонерне товариство СК «Галицька»,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 серпня 2016 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «KIA SPORTAGE» в с. Карильське, Коропського району, Чернігівської області на перехресті вулиь. Красносільська Механізації скоїла наїзд на малолітніх дітей позивачів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які рухалися на велосипеді та виїжджали з перехрестя, яке розташоване ліворуч відносно руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер в Коропській ЦРЛ. ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. У звязку з тим, що своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдала позивачам моральної шкоди, у звязку з втратою рідної людини - сина, і яку добровільно не відшкодувала, взагалі відмовилась це робити, оскільки вважає себе не винуватою у вчиненні ДТП, що і стало підставою для звернення позивачів до суду за захистом своїх прав.

Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав посилаючись на вищевикладені обставини і просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилась, але на адресу суду надіслала відзив на позовну заяву та просить розглянути справу за її відсутності і відмовити у задоволенні позову. Суть відзиву полягає в тому, що саме протиправність дій малолітньої ОСОБА_2, а також невиконання позивачами батьківських обовязків, яке виражалось у допуску доньки до участі у дорожньому русі, тим паче з іншою малолітньою дитиною створили умови, які загрожували життю та здоровю дітей і інших учасників дорожнього руху та призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Тому вина в її діях відсутня. При винесенні судом рішення просить врахувати тяжке матеріальне становище її сімї, а саме, чоловік не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей та перебуває у відпусті по догляду за дитиною.

Представник третьої особи Приватне акціонерне товариство СК «Галицька в судове засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.08.2016 року, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

По факту вищевказаної події було порушено кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Чернігівські області від 30.10.2017 року встановлено, що 20 серпня 2016 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухалась в с. Карильське, Коропського району, Чернігівської області та на перехресті вул. Красносільська вул. Механізації скоїла наїзд на малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які рухалися на велосипеді та виїжджали з перехрестя, яке розташоване ліворуч відносно руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден правої половини обличчя та лівої скроневої ділянки, синців та саден обох вушних раковин, крововилив у мякі покриви лівої тім»яної-скронево-потиличної ділянки, перелом кісток склепіння й основи черепа зліва; в області тулуба у вигляді саден грудної клітки, ділянок крововиливів у мякі тканини спини, закритих переломів 1-го лівого та 1,2 і 4-6 правих ребер по лопатковій лінії, розриву нижньої долі правої легені, крововиливу в заднє середостіння; в область поясу та вільних відділів кінцівок у вигляді синця лівого стегна та численних саден лівої верхньої та обох нижніх кінцівок, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень від яких останній помер в Коропській ЦРЛ.

Проте, вищевказаною постановою слідчого від 30 жовтня 2017 року, кримінальне провадження № 0000268 від 20.08.2016 року, закрито, у звязку з відсутністю складу злочину.

Підставами закриття кримінального провадження, як зазначив слідчий стало наступне: 16.09.2016 року ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились від проведення слідчого експерименту, мотивуючи тим, що на місці ДТП була змінена обстановка, зокрема вирізані кущі та гілки дерев, що суттєво змінило обстановку, тому є неможливим проведення, як слідчого експерименту, так і відтворення обстановки та обставин події, а інших доказів вини водія ОСОБА_5 слідством не встановлено.

Проте, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що 19.06.2017 року була призначена автотехнічна експертиза, згідно висновку якої за № 11605 від 21.08.2017 року в даній дорожньо-транспортній ситуації дії велосипедиста ОСОБА_2 не відповідають вимогам п 16.12 ПДР України, а водій ОСОБА_5 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України.

Згідно п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивачі зазначили, що вони з часу дорожньо-транспортної пригоди і до цього часу перебувають у депресії, оскільки втрата сина та брата відобразилась на їхньому психічному стані. З часу трагедії вони постійно переживають моральні страждання, пов»язані з невідновною та непоправною втратою дитини, порушився сон, сумні думки постійно переслідують їх кожного дня, не можуть в здоровому нормальному ритмі займатись своїми звичними справами, оскільки перебувають в пригніченому стані.

Не оспорюючи постанову про закриття кримінального провадження, позивачі зазначають підставами позову ст. ст. 23, 1167 та ч. 5 ст. 1187 ЦК України, положення яких надають особі право звернення з вимогами про відшкодування моральної шкоди завданої порушення її прав.

Крім того, в результаті вищевказаної пригоди моральна (немайнова) шкода була заподіяна і неповнолітній дочці позивачів ОСОБА_2, яка повязана з ушкодженням здоровя та загибеллю рідного брата, підставою позову позивачі зазначають п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів.

Згідно із положеннями ст. 1167 ЦК України підставою відповідальності за завдану моральну шкоду у п. 1 ч. 2 передбачено спричинення шкоди незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. (Аналогічна правова позиція викладена в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зазначеною нормою встановлена відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок відшкодування такої шкоди лише, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під час судового розгляду відповідачем не надано доказів та не доведено, що шкода завдана позивачам внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула дитина позивачів, що є невідновною та непоправною втратою, матеріальний стан відповідача, має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом 2-ї групи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 в розмірі по 100000 грн. на кожного та на користь ОСОБА_2 50000 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України,

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі по 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп. на кожного.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50000 (пятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати, які повязані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожного.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Балаба О. А.