АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/917/18 Головуючий у 1 інстанції - Луценко О.М.
Унікальний №756/2965/17 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

cуддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_1, посилаючись на ст.391 ЦК України та ст.ст.157, 116 ЖК України, звернулась з позовом до ОСОБА_2 і просила ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом його виселення з указаної квартири.

Позивачка зазначала, що відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім»ї, що робить проживання з ним в одній квартирі неможливим.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року у позові відмовлено /а.с.76-79/.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року, як постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов /а.с.85-87/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з пояснень сторін у судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи, спірна квартира АДРЕСА_1, відповідно до ордеру, виданого виконавчим комітетом Подільської районної ради народних депутатів м.Києва від 13.10.1978 року була надана державою у користування на сім»ю у складі ОСОБА_4, її чоловіка ОСОБА_5, та їх дітей - сина ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_6, яка померла до 2000 року.

Указана квартира має загальну площу 70,1 кв.м. і складається з трьох окремих житлових кімнат житловою площею 41,9 кв.м. /а.с.12/.

13.06.2000 року рішенням Мінського районного суду м.Києва ОСОБА_2, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України визнаний таким, що втратив право користування спірною квартирою, та 11.07.2000 року був знятий з реєстрації /а.с.70,71/.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13.11.2000 року, виданого державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва, квартира, на підставі Закону України» «Про приватизацію державного житлового фонду» передана у власність в рівних долях на ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.6/.

Як вбачається із матеріалів справи і підтверджується поясненнями сторін, указана квартира АДРЕСА_1 на час розгляду справи у суді перебуває лише у власності позивачки ОСОБА_1 /а.с.6, 7,8910,11/.

З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, після визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою, був поселений в указану квартиру в 2006 році, за згодою позивачки, як власниці квартири, на правах члена її сім»ї. З пояснень відповідача встановлено, що він є одруженим, його дружина мешкає у селі Хмельницької області, спільних дітей не мають.

В силу ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім»ї або іншої особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Позивачка звертаючись до суду з цим позовом навела суду факти неодноразового притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за насильство в сім»ї, проти чого відповідач заперечував, пославшись на те, що фактично конфлікти виникають у нього не з матір»ю, а з племінницею ОСОБА_3, яка, у свою чергу впливає на позицію позивачки ОСОБА_1.

З матеріалів справи слідує, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності у вигляді 30 годин громадських робіт на підставі постанови Оболонського районного суду м.Києва від 19.10.2016 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства у сім»ї психологічного характеру /а.с.14/.

На підставі постанови Оболонського районного суду м.Києва від 21.12.2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за психологічне насильство в сім»ї у вигляді усного зауваження /а.с.15/.

Відповідно до ст.156 ЖК України, згідно якої, члени сім"ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як встановлено судом, іншого житла, крім спірної квартири, відповідач ОСОБА_2 не має. Надає матері позивачці ОСОБА_1 кошти на оплату житлово-комунальних послуг за користування спірною квартирою.

Відповідач працює водієм в ВАТ «КАТП 13062» з 2015 року, позитивно характеризується за місцем роботи /а.с.62/.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховного Суду України за результатами розгляду справи №6-115цс13 слідує, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Судом має надаватись адекватне обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та надаватись оцінка виселення в контексті пропорційності застосування такого закону.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодксу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що відсутні підстави для виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, спірна квартира для ОСОБА_2 є постійним і єдиним місцем проживання, оскільки іншого житла він не має.

Враховуючи вище наведене, а також керуючись принципом розумності та справедливості у вирішенні судових спорів, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про виселення її сина з квартири.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 141, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м.Києва від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2018 року.

Головуючий

Судді