Справа№592/3775/16-ц
Провадження №2/592/851/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.,

за участю секретарі Строколіс В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та зустрічною позовною ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з уточненим позовом (а.с. 100-104 т.1), мотивуючи його тим, що з 30.12.2004 року перебувала у громадському шлюбі - фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, вони спільно проживали у її квартирі за адресою м. Суми, вул. Прокоф'єва, б. 44/2, кв. 74 як родина, що пов'язана спільним побутом, мали спільний бюджет, придбавали речі, разом подорожували тощо. Так, сторонами у 2013 році спільно придбано житловий будинок та земельну ділянку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, б. 7, а раніше у 2009 році за спільні кошти придбано автомобіль марки Шевроле Нива, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а також, на ім'я відповідача в фінансових установах внесені кошти на депозитні рахунку, це зокрема, у ВіЕйБі ОСОБА_5, у Райффайзен ОСОБА_5, Приват ОСОБА_5. 01.03.2014р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, але пізніше стосунки погіршилися і як було з»ясовано у 2015 році відповідач за договорами дарування подарував цей будинок і земельну ділянку своїй дочці-Уваровій Т.І., таким чином умисно позбавляючи її частки у спільно нажитому майні подружжям.

Тому просить суд: 1) Визнати факт проживання однією сім'єю без шлюбу з 30.12.2004р. по 01.03.2014р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2; 2) Визнати житловий будинок за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 та земельну ділянку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 об'єктом права спільної сумісної власності; 3) Визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування земельної ділянки розташованої за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7, кадастровий номер :07:017:008, площею 0,0829, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 07.04.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4; 4) Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7, на 1/2 частину земельної ділянки за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 та на 1/2 частину автомобілю марки Шевроле Нива, реєстраційний номер НОМЕР_1; 5) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів з депозитного рахунку у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Приват Банк», а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити, з вимогами Відповідач та його адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення (а.с. 201 т.1), вважаючи їх необгрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам, та звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с. 83 т.1), вказуючи на те, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 з 01.03.2014 року по 2016 року були отримані кошти, які були зараховані на банківські рахунки та відкриті на її ім'я в банківських установах, а тому керуючись нормами СК України просить суд поділити спільне майно подружжя та стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину з коштів, які були зараховані на її ім'я за період з 01 березня 2014 року по теперішній час на рахунки у банківських установах ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 заперечував факт спільного проживання як подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до укладення офіційного шлюбу, зазначаючи, що вони зустрічалися, а не вели спільного господарства і не мали спільних коштів, зареєстровані були за різними адресами, жодного доказу на підтвердження своїх доводів позивачка суду не надала, а тому просить відмовити у задоволенні первісного позову.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 зустрічні вимоги не визнала, зазначаючи, що кошти на рахунках банку є її власністю і поділу між подружжям не підлягають.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійними договорів дарування спірних будинку та земельної ділянки не визнала, вказуючи, що кошти на їх придбання не були спільними позивачки та її батька, оскільки щоб купити будинок за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 вона продала свою квартиру за адресою АДРЕСА_1 за 239 424 грн. і доручила батькові придбати спірне майно, так як сама з поважних причин не змогла цього зробити. Таким чином і будинок і земельна ділянка були оформлені на батька ОСОБА_2, який пізніше за договорами дарування у 2015 році подарував їй це майно. Крім цього, будинок потребував реконструкції і все ремонті роботи вона проводила з чоловіком, зараз вона зареєстрована у ньому зі своєю родиною. Що ж стосується відносин між її батьком та ОСОБА_1, то на її погляд, вони не носили подружніх відносин. (а.с. 202-204)

Третя особа в судові засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. (а.с.162 т.1)

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 01.03.2014 року по 14.09.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Зарічного районного суду м. Суми, спільних дітей від цього шлюбу не було. (а.с. 15 т.1, 49 т.3) До цього, кожен із сторін перебував у зареєстрованих шлюбах з іншими особами, від яких у них народились діти, але ОСОБА_2 розлучився із ОСОБА_8 20.11.2003 року, а ОСОБА_1 також була розлучена і після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 04 липня 2017 року.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2єва, 44/2 кв. 74 (а.с. 121 т.1, а.с.14 т.1)

Згідно договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 від 26.12.2013 року ОСОБА_2 є власником цього майна (а.с. 16-19 т.1)

Згідно договорів дарування від 07.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 подарував дочці ОСОБА_3 житловий будинок та земельну ділянку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 (а.с. 163, 184 т.1)

Відповідно щодо автомобілю, у власності ОСОБА_2 з 14.01.1999 року перебував автомобіль ВАЗ 2108, 1985 року випуску і 21.05.2009 року знятий з обліку та перереєстровано за іншою особою, що підтверджується довідкою з територіального сервісного центру № 5946 Регіонального сервісного центру МВС України в Сумській області (т.3, с. 151), автомобіль Шевроле-Нива, 2006 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_2 у 2009 році на підставі біржового контракту (т.3, ас. 82), що підтверджує факт придбання автомобіля ОСОБА_2 за власні кошти після реалізації автомобіля ВАЗ2108, який він придбав у 1999 році, тобто до фактичного проживання з ОСОБА_1

Як убачається з договору банківського вкладу від 05.12.2012 року та від 23.12.2013 року ОСОБА_2 розмістив вклад у ПАТ « Всеукраїнський акціонерний банк» в розмірі 40 000 грн., згідно довідки ПАТ « Всеукраїнський акціонерний банк» від 21.06.2016 року рахунки клієнта ОСОБА_2 закриті, так як банк проходить процедуру ліквідування. (а.с.137-139 т.1)

Також, як убачається з довідки ПАТ КБ « Приватбанк» та доданих до неї виписок, ОСОБА_2 мав 6 шт. депозитних рахунків, які були відкриті у 2011, 2013 і 2014 р.р., станом на 12.08.2017 року залишок суми депозитів складає 0. 00 грн. (а.с. т.3, ас. 90), з яких вбачається, що дата відкриття депозиту у 1000 грн. 06.02.2013, у розмірі 102000 грн. 13.12.2013 року, у розмірі 20 000 грн. 09.03.2011 року і 290000 грн. 06.02.2013 року, на загальну суму 152 000 грн., які необхідно визнати спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки дані гроші були зняти ОСОБА_2 після розірвання шлюбу 22.12.2016 року (т.3, а.с. 100-118).

Крім цього, 24.05.2017 року ПАТ КБ « Приватбанк» надало інформацію про наявність відкритих рахунків на ім»я ОСОБА_1, а саме: договір SAMDN0861, № рахунку 7927, сума депозиту складає 0.00 грн., дата відкриття від 09.04.2013 року, залишок 82 грн. 52 коп.; договір SAMDN0095, сума депозиту складає 0.00 грн., дата відкриття 19.01.2012 року, залишок 0.00 грн., договір SAMDNWFD401, № 7930, сума депозиту 10 000 грн., дата відкриття 28.11.2014 року, залишок 0.00 грн., договір SAMDNWFD801 , сума депозиту 1 000 грн., дата відкриття 02.03.2015 року, залишок 0.00 грн., договір SAMDNWFD801. № 3304, сума депозиту 2 000 грн., дата відкриття 12.05.2015 року, залишок 0.00 грн., договір SAMDNWFD500, № рахунку 6226, сума депозиту 1 000 грн., дата відкриття 06.08.2015 року, залишок 0.00 грн. (а.с.203-204 т.2) Сумське обласне управління AT «Ощадбанк» повідомило суд, що відкрито на ім.»я ОСОБА_1 депозитний рахунок 7718) відкритий згідно договору № 14737718 від 21.03.2016 року на суму 2 000.00 гри. (а.с. 248 т.1), який був відкритий під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Також, сімя може виникнути і з інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю без шлюбу, тому вирішення про належність і допустимість таких доказів є обов»язком суду при їх оцінці.

Проаналізувавши доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що вона з 30.12.2004 року по 01.03.2014 року проживала однією сім»єю із ОСОБА_2 за адресою м. Суми, вул. Прокоф»єва, б.44/2 кв. 74 без реєстрації шлюбу та ті докази, які вона надала, суд дійшов висновку для задоволення її вимоги, так як було встановлено, що вона мешкала з відповідачем однією сім»єю в розумінні ст. 3 СК України,тобто вони спільно вели господарство і в них був спільний бюджет, взаємні права та обов»язкі. Зокрема, сторони за цей період часу заощадили кошти та розмістили їх на вищевказаних депозитних рахунках у банках, неодноразово подорожували до санаторіїв у м. Трусквець, до м. Будапешту та Відню, відпочивали у м. Судак, м. Ялта АРК, смт. Сорочинці, разом були на сімейних святах у родині ОСОБА_2 у селі Коровинці, приходили у гості до доньки відповідача в сім»ю ОСОБА_3, святкували йому ювілей 60 років, де позивачка була присутня в якості дружини. Також дані факти підтверджується фотокартками та відеозаписом, копіями залізничних квитків, копіями санаторно-лікувальних книжок, які були досліджені у судовому засіданні. (а.с. 20-43, 111 т.1, а.с. 13-16, 174-192 т.2, а.с. 9-38 т.3)

Допитані свідки з боку ОСОБА_1 підтвердили ті обставини, на які посилається в позові позивачка.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що працювала разом із сторонами у НДЕКЦ УМВС України в Сумській області, знала позивачку як дружину ОСОБА_2, разом приїжджали вранці на роботу, разом обідали, ходили у відпустку, подорожували, лікувались у санаторіях. У разі чергування на посту вказується адреса проживання і ОСОБА_2 зазначав адресу свого проживання саме вул.. Прокоф»єва, як і ОСОБА_1 Що стосується придбання автомобіля та будинку, то вона подробиць придбання їх не знає.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що з 2005 року по кінець 2013 року проживала у будинку за адресою Суми, вул. Прокоф»єва, б.44/2, кв. 73, де і проживали разом ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у квартирі № 74. Вони були сусідами і розмовляли між собою, взимку 2014 року вони їй розповіли, що купили будинок, проживали останнім часом на вул. Ковпака у квартирі, а зараз будуть переїжджати до будинку по вул. Льва Толстого, 7 у м. Суми. Також бачила, як вони разом їздили відпочивати у ліс, у відпустці були разом, придбали сушилку, ОСОБА_2 виходив на будинкові зібрання як мешканець їхнього будинку. Крім цього, була у них вдома в гостях, де бачила речі відповідача, і з загальної обстановки і по розмовах складалося враження, що це сім»я, яка має спільний побут та взаємні обов»язки.

Свідок ОСОБА_12 надала суду пояснення з приводу того, що вона була сусідкою сторін по справі, взимку 2004 року вперше побачила ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_1, де вони разом і почали проживати. Відповідача знали як чоловіка ОСОБА_1, приймав участь у зборах кооперативу будинку, виносив сміття з квартири, разом вони ходили на роботу та з роботи і вели себе як подружжя. Біля будинку був невеликий город та садочок, який вони разом обробляли, мали автомобіль. На день народження позивачки приїжджала мати ОСОБА_2 До 2013 року проживали ІНФОРМАЦІЯ_3єва, а потом переїхали, і в цій квартирі стала проживати донька ОСОБА_1 з сім»єю.

Ці докази відповідачем належним чином не спростовані, а навпаки узгоджуються з іншими вказаними вище фактичними обставинами справи щодо спільного проживання сторін як подружжя.

Що ж стосується заперечень відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що він лише зустрічався з ОСОБА_1 10 років як чоловік і жінка, а не проживав з нею однією сім»єю, то вони спростовуються матеріалами справи і є нелогічними та надуманими, адже 10 років достатньо тривалий час саме для спільного проживання, а не для зустріч, і як наслідок стабільних відносин сторони одружилися. Сам відповідач виписував журнал на адресу м. Суми, вул. Прокоф»єва, б.44/2 кв. 74 , на листі з КБ ПАТ « Приватбанк» відповідач написав адресу свого проживання саме вул.. Прокоф»єва, і йому прислали на цю адресу ідентифікаційний код (а.с. 194, 196 т.2 ) Те, що ОСОБА_2 сфотографований разом на фотокартках (а.с. 68-74 т.2) з колишньою дружиною ОСОБА_8 не доводить того факту, що він жив з нею фактично і після розлучення, адже в кінці 2004 року він переїхав проживати на вул. Прокоф»єва у квартиру ОСОБА_1Більш того, Зарічний районний суд м. Суми не встановив факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_8 однією сім»єю без шлюбу після їх розлучення з 20.11.2003 року по січень 2014 року, мотиви наведені у рішенні від 12.10.2016 року (а.с. 5-8 т.3) Так, логічно те, що ОСОБА_2 фотографувався, спілкувався з колишньою дружиною, оскільки у них є спільні діти і онуки, вони відповідно всі разом зустрічалися на сімейних святах. Також, той факт, що відповідач був зареєстрований за іншою адресою м. Суми, вул. Ковпака, 35/18 не спростовує того, що він фактично проживав ІНФОРМАЦІЯ_3єва у м. Суми, сплата комунальних послуг є обов»язком особи нести витрати по утриманню своєї власності, як і обов»язок належним чином дбати про своє майно згідно ст. 322 ЦК України, у зв»язку з чим ОСОБА_2 і замовляв металопластикові конструкції для поліпшення умов проживання (а.с.76-92 т.2) Не можна залишити поза увагою зміст телефонної роздруківки-переписки між сторонами, з якої убачається, що ОСОБА_2 визнає, що 13 років був щасливим разом із ОСОБА_1 і що 10 років мешкав у її квартирі. (а.с.171-173 т.2) Надані ж фотокартки з місця роботи ОСОБА_2, де він відпочиває з колегами-жінками та друзями не доводить того, що він ставився до них однаково як і до ОСОБА_1, оскільки судом не встановлено, що він так само з ними проживав разом однією сім»єю, вів спільне господарство, постійно приводив їх до родини, разом подорожував тощо (а.с.50-53 т.3)

Показання свідків з боку відповідача- Бобиревої Л.І., ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 носять протилежний характер від показань свідків ОСОБА_1 в частині спільного проживання сторін як подружжя без реєстрації шлюбу.

Так, свідок ОСОБА_17 в суді пояснила, що працювала разом із ОСОБА_2 з 2000 року, позивачка працювала в одному відділі з ним в різних кабінетах і у них були суто робочі відносини. Вона знає, що він постійно жив по вул. Ковпака з 2005 року по 2010 рік і його дружиною була ОСОБА_8, у них є спільні діти. З ними вона їздила у ліс по гриби і вони вели себе як подружжя. Пізніше свідок висловила думку, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був таки службовий роман.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що також працювала разом із відповідачем, і як дружину знала саме ОСОБА_8, а про стосунки з ОСОБА_1 їй невідомо, ніхто на роботі не говорив, що вони мешкають разом чи зустрічаються. Разом з цим, на дні святкування ювілею ОСОБА_2 ОСОБА_1 була присутня, але не як жінка, а колега по роботі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що з самого народження проживає у будинку на вул. Ковпака, 35 і є сусідкою сім»ї ОСОБА_2 та ОСОБА_8, дружить з їх донькою ОСОБА_15, і стверджує, що вони всі разом проживали як сім»я. Бачила, що вони робили у своїй квартирі ремонт, у 2006 році допомагала їм клеїти шпалери, відповідач виносив сміття, вибивав килим. Також, у с. Баранівка у них є земельна ділянка, з якої у 2013 році ОСОБА_2 додому привозив врожай.

Свідок ОСОБА_19 надала суду пояснення з приводу того, що є другом сім»ї ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 1980 року, які проживала з 2005 року по 2013 р.р. по вул. Ковпака, а вона по пр. Курському. Так, вони ходили один до одного у гості, спілкувалися постійно і було дуже несподівано, що пара розлучилася, бо у них були гарні відносини, вони разом робили ремонт і всі справи по господарству, ОСОБА_2 нікуди надовго не виїжджав з квартири. ОСОБА_1 вона не знає, ОСОБА_20 ніколи про неї не розповідала і у свідка гадки не було, що 10 років ОСОБА_21 може проживати окремо.

Свідок ОСОБА_15, яка є донькою відповідача в суді пояснила що батько з ОСОБА_1 не проживав однією сім»єю, так як постійно мешкав з нею і мамою у вказаний позивачкою період часу, не дивлячись на те, що вони офіційно розлучилися. З ОСОБА_1 вона познайомилася вже у 2015 році, знала, що остання була колегою по роботі.

Свідок ОСОБА_16, який є зятем ОСОБА_2 та чоловіком відповідачки ОСОБА_3 пояснив, що з 2005 року знає сім»ю ОСОБА_2 та ОСОБА_8,які жили разом як подружжя, іноді бачив ОСОБА_1, але думав, що вона колега по роботі.

Ці докази не можна вважати переконливими і такими, що не доводять факт проживання однією сім»єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без шлюбу, оскільки містять протиріччя, зокрема свідок ОСОБА_17 говорить, що у сторін були робочі відносини і тут же зазначає, що між ними був службовий роман, свідок ОСОБА_18 стверджувала, що на роботі ніхто не знав і не замічав про відносини між сторонами, якщо такі і були, і що на ювілеї відповідача ОСОБА_1 не представляли як дружину, однак це не відповідає дійсності, адже з відеозапису вбачається, що тамада називала її саме дружина і всі гості їм кричали «горько». Свідок ОСОБА_14 вказувала, що на протязі багатьох років знала сім»ю Павлюк і що він постійно жив у квартирі на вул. Ковпака, разом з цим інші докази говорять про зворотнє і те, що ОСОБА_2 допомагав колишній родині, спілкувався з колишньої дружиною та дітьми не спростовує факт спільного проживання з іншою жінкою, будучи у розлученні з ОСОБА_8 Також, те, що свідок ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_15 не здогадувалася про відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і те, що їм ніхто про це не розповідав не спростовує факту спільного проживання сторін протягом 10 років як подружжя. Крім цього, свідок ОСОБА_15І.є близьким родичем відповідача і до її пояснень суд відноситься критично, як і до пояснень свідка ОСОБА_16, який зображений на багатьох фотографіях та відеозапису у колі сім»ї разом з ОСОБА_1, по яким не можна сказати, що остання присутня в якості колеги по роботі. (а.с. 174 -181,184-185, 189 т.2, а.с. 17-25 т.3)

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п. п, 23, 24 Постанови Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику тасування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу. визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, суд установив факт проживання однією сім'єю без шлюбу з 30.12.2004р. по 01.03.2014р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, разом з цим, не можна вважати спільно нажитим майно - будинок № 7 по вул. Льва Толстого в м. Суми, мотивуючи тим, що пояснення ОСОБА_1 з приводу придбання цього будинку не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, договори купівлі-продажу будинку № 7 по вул. Льва Толстого в м. Суми та земельної ділянки за цією ж адресою були оформлені 26.12.2013 року на ім.»я ОСОБА_2 і посвідчені приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_22 За погодження сторін згідно умов договорів продаж житлового будинку проводилася за 90 000 грн., а продаж земельної ділянки за 46 300 грн. (а.с. 206-207 т.1) Пізніше, приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 були посвідчені два договору дарування вказаних будинку і земельної ділянки від 07.04.2015 року, за якими ОСОБА_2 подарував дочці ОСОБА_3 це майно. (а.с. 163, 184 т.1)

Як представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_7 так і відповідачка ОСОБА_3 стверджували, що це майно було придбано не за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а за кошти ОСОБА_3, яка 12.11.2012 року продала квартиру АДРЕСА_2 за 239 424 грн., які передала батькові на зберігання, а оформлена вона була на ОСОБА_2 з тих причин, що ОСОБА_3 по «гарячій» путівки «Матері та дитини» із-за хвороби сина ОСОБА_23 виїжджала в цей період часу на лікування до спеціалізованого лікувального закладу для дітей інвалідів « Хаджибей» в Одеській області з 05.12.2003 року по 28.12.2013 року. Крім цього, будинок підшукувала для проживання саме сім»я ОСОБА_3 за допомогою ріелтора ОСОБА_24 і особисто відповідачкою здійснювався вибір будинку та матеріали для його реконструкції.

Такі пояснення знайшли своє підтвердження у наданих документах, з яких убачається, що 12.11.2012 року ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_2 за 239 424 грн. (а.с. 205 т.1), згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_25 проходив лікування у санаторії у вказаний період часу (а.с. 208 т.1). Також, свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_3 у 2012 році з приводу продажу квартири і придбання будинку з земельною ділянкою, так як працював ріелтором. Оглянули вони разом 5-6 об»єктів, а потім вона йому повідомила, що знайшла об»єкт з землею, який їй сподобався. Свідок ОСОБА_17 повідомила суду, що у 2013 році ОСОБА_2 говорив їй про придбання донькою будинку і що його потрібно ремонтувати. Свідок ОСОБА_15 пояснила, що спірний будинок придбала її сестра Таня для проживання в ньому своєї сім»ї, пізніше у 2015 році, коли зробили ремонт до них переїхав батько. Свідок ОСОБА_16 зазначив, що в час придбання будинку його дружини дома не було, так як з дитиною виїхала до санаторію, а на себе він не хотів оформлювати будинок з земельною ділянкою, бо був державним службовцем і не знав як це сприйметься під час декларування доходів і майна. З березня 2014 року почали перепланування будинку, винаймали людей, укладали договори, закупляли будівельні матеріали. На даний час він проживає там з родиною і всі зареєстровані у будинку, який є єдиним місцем проживання. Вказане вище узгоджується із наданими документами- фотокартками, договором від 27.06.2014 року на придбання товарів, договором підряду від 05.02.2014 року, видатковою накладною від 26.03.20124 року, 29.08.2014 року,11.09.2014 року, товарними чеками, актами здачі-приймання робіт від 23.11.2024 року заявками на доставку товару,які оформлені на ОСОБА_3 (а.с. 96-106, 115- 125 т.2) Також, відповідачка ОСОБА_3 надала суду докази на підтвердження того, що мала кошти на ремонт спірного будинку, оскільки займалася підприємницькою діяльністю (а.с. 56-65)

Те, що ОСОБА_1 зафіксована на фотокартках і відеозапису у будинку і біля будинку № 7 по вул. Л. Товстого у м. Суми не доводить беззаперечно того факту, що майно придбано для її спільного проживання разом з ОСОБА_2 і є майном подружжя, адже суд встановив, що вона мала подружні відносини з ОСОБА_2В .на час придбання будинку і приходила допомагати сім»ї ОСОБА_3, так як вони спілкувалися між собою. З наданого товарного чека (а.с. 193 т.2) не видно, хто саме придбавав котел у будинок і за чиї кошти.

У Постанові ВСУ від 07.09.2016 року у справі №6-8о1цс16 зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи ст.60 СК та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Ані позивачка ОСОБА_1, ані її представник суду не довели факту, що джерелом набуття права на будинок та земельну ділянку саме за їх спільні кошти або спільною працею.

За таких обставин суд дійшов висновку, що будинок № 7 по вул. Льва Толстого в м. Суми та земельна ділянка за цією ж адресою не є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а тому у задоволенні вимог у частині визнання житлового будинку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 та земельної ділянки за цією ж адресою об'єктом права спільної сумісної власності; визнання недійсними договорів дарування будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою м. Суми, вул. Льва Толстого, 7 та на 1/2 частину земельної ділянки за цією ж адресою позивачці слід відмовити.

Відносно автомобіля Шевроле-Нива суд дійшов наступних висновків, виходячи з того, що відповідно довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Сумській області (територіальний сервісний центр №5946) за ОСОБА_2 14.09.1999 року зареєстровано автомобіль ВАЗ-2108,1985 року випуску, номерний знак Г3344СУ і 21.05.2009 року знято з обліку для реалізації та зареєстровано на іншого власника і після реалізації даного автомобіля ОСОБА_2 було у 2009 році придбаний автомобіль Шевроле-Нива.

Суд не погоджується з ствердженням позивачки, що автомобіль Шевроле-Нива є спільним сумісним майном, так як остання не довела, що вказане майно було придбано сторонами за спільні кошти, тобто, що джерело набуття цього майна було спільним, так як з виписки про депозитні рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що депозити були відкрити лише у 2013-2015 роках на загальну суму 13000 грн., а інших даних щодо доходів позивачки матеріали справи не містять.

Також, на час розгляду справи кошти, розміщені на депозитних рахунках ОСОБА_2 у ПАТ « Всеукраїнський акціонерний банк» та ПАТ КБ « Приватбанк» відсутні, залишок на рахунках станом на 12.08.2017 року складає 0. 00 грн., але враховуючи виписки за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року вбачається, що на депозитному рахунку ОСОБА_2 знаходилась сума у розмірі 152 326,21 грн., яку він поклав на депозит 17.12.2015 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу, а у подальшому, вже після розірвання шлюбу зняв, а тому суд вважає визнати за ОСОБА_1м. ? частину вкладу , а саме у розмірі 76 163,10 грн. має можливості поділити суму депозитів.

Розглядаючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 суд встановив, що ОСОБА_1 також відкривала у банках депозитні рахунки, зокрема наявні кошти є у ПАТ КБ « Приватбанк» 82 грн. 52 коп. та у AT «Ощадбанк» 2 000.00 грн., які суд вважає поділити між подружжям , а тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_26 1/2 частину коштів, а саме 1041 грн.26 коп., з яких 41 грн. 26 коп. знаходяться на рахунку у ПАТ КБ « Приватбанк» та 1 000 грн. на рахунку AT «Ощадбанк».

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1037,23 грн., виходячи з часткового задоволення позовних вимог, а з ОСОБА_1 стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 130,15 грн. також враховуючи часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 264-268 ЦПК України, ст.ст. 57-60 СК України, .суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 30.12.2004 р. по 01.03.2014 р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину коштів, що складає 76 163,10 грн.

У решті позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частину коштів , що складає 1041 грн.26 коп., з яких 41 грн. 26 коп. знаходяться на рахунку у ПАТ КБ « Приватбанк» та 1 000 грн. на рахунку AT «Ощадбанк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1037,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 130,15 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Ю. Корольова