Справа № 466/5176/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Губач Х.Б.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

установив:

в провадженні Шевченківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, в якій вона остаточно уточнивши позовні вимоги просить надати їй дозвіл на вивіз ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Королівство Іспанія в період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 11.02.2006 року по 04.10.2016 рік. У шлюбі народилася донька ОСОБА_5.

Дитина проживає разом із ОСОБА_1 Позивач стверджує, що самостійно займається вихованням доньки та забезпечує її матеріально, відповідач лише частково бере участь у матеріальному забезпеченні дитини.

Батьки ОСОБА_1 понад 15 років проживають та працюють у Королівстві Іспанія. Маючи намір відвідати своїх батьків разом із дитиною, позивач вказує на те, що не змогла належним чином оформити усі необхідні документи, оскільки ОСОБА_3 відмовився надати дозвіл на виїзду дитини за кордон. Позивач вважає таку поведінку відповідача протиправною та такою, що суперечить інтересам дитини, оскільки обмежує право дитини на різнобічний розвиток.

ОСОБА_1 зазначає, що її батьки у Королівстві Іспанія забезпечені житлом, мають усі необхідні дозволи на проживання у цій країні, а також візьмуть на себе усі витрати, пов»язані із транспортом, проживанням і відпочинком. Виїзд у гості буде відбуватися на час канікул ОСОБА_5, щоб не перешкоджати навчальному процесу дитини, а також не буде тривалим у часі, щоб не порушувати права батька на побачення із дитиною. Просить задовольнити позовні вимоги.

В заперечення на позовну заяву відповідач покликається на те, що позивачем не наведено доказів того, в яку вона країну має намір вибути разом із дитиною. Крім того, покликається на те, що ОСОБА_1 не підтверджено того, чи в належних умовах і безпечним транспортом буде подорожувати дитина, не вказано чи в належних умовах буде проживати, а також те, чи має змогу позивач забезпечити належний рівень комфорту доньки під час подорожі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові, пояснила, що має намір разом із донькою відвідати своїх батьків в Іспанії у час літніх канікул ОСОБА_5 Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, покликаючись на Правила перетинання державного кордону громадянами України, Сімейний кодекс України. Просить задовольнити уточненні позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги запечив, оскільки не знає, чи дійсно ОСОБА_1 разом із донькою поїдуть саме до батьків в Іспанію, в яких умовах подорожуватиме та проживатиме дитина. Окрім цього, покликається на те, що в разі задоволення уточнених позовних вимог не матиме змоги бачитися з дитиною, чим порушиться його право на спілкування із донькою.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову, пояснивши, що позивачем не надано підтверджуючих документів того куди та на скільки часу вона має намір вивезти ОСОБА_5 Також не надано відомостей про те, що зможе належним чином забезпечити перебування дитини за кордоном. Крім того, заперечує вимогу позивача про надання їй дозволу на вивіз ОСОБА_1 з 01.07.2018 року по 31.08.2018 рік, оскільки це унеможливить ОСОБА_3 бачитися із дитиною.

Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши дійсні обставини, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.10.2016 року. У шлюбі народился дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 04.07.2017 року зверталась із письмовою заявою до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд доньки за кордон без супроводу батька, оскільки мала намір відвідати своїх батьків, які проживають у Королівстві Іспанія. Проте ними не було досягнуто згоди, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду.

В розпорядження суду позивач надала підтверджуючі документи того, що її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 офіційно проживають та працюють на території Королівства Іспанія, а саме надала: картку на проживання ОСОБА_7 НОМЕР_2, картку на проживання ОСОБА_6 НОМЕР_3, безтерміновий трудовий контракт, договір оренди нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні сам відповідач зазначив, що перебував разом із ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_5 на відпочинку у Королівстві Іспанія, де проживали у квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, проте у нього із батьками позивача склалися неприязні стосунки. У зв'язку із чим не бажає надавати дозвіл на вивіз дитини.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді сестри медичної ПІТ на 0,5 ставки та на 0,5 ставки сестри медичної операційної дитячого кардіохірургічного відділеня Львівської обласної клінічної лікарні з 10.10.2004 року відповідно до наказу №179-к від 20.10.2004 року.

05.05.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_8, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №925. У матеріалах справи міститься довіреність від 11.05.2018 року. якою ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_1, зокрема, користуватися та розпоряджатися всіма рахунками. Випискою ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.05.2018 року з валютного рахунку ОСОБА_8 вбачається наявність на його рахунку 1450,00 Євро. Дані документи стверджують можливість ОСОБА_1 належним чином забезпечити матеріально ОСОБА_5 під час подорожі до Королівства Іспанія.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Другим принципом Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (IXV) Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 року, встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 3 статті 313 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або ж без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Беручи до уваги положення ст. 141 СК України, а саме те, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою суд приходить до висновку про встановлення загального терміну перебування ОСОБА_5 разом із матір'ю ОСОБА_1 за кордоном, для надання можливості батьку брати участь у вихованні та спілкувані з дитиною.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає, що слід надати дозвіл ОСОБА_1 на вивіз ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Королівство Іспанія в період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 рік, зазначивши загальний термін перебування за кордоном 24 календарні дні в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_3

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збірв розмірі 640 грн..

На підставі ст.ст. 33, 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 154, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 12, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, Цивільного процесуального кодексу України,суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на вивіз ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Королівство Іспанія в період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року, загальним терміном перебування за кордоном 24 календарні дні в супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 640 грн.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії АДРЕСА_3, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_5

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя О. І. Баєва