Справа №303/6370/17
ряд. стат. звіту №46
25 січня 2018 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
при секретарі Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до СТОВ «Клячанівське» про витребування безпідставно набутого майна, -
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до СТОВ «Клячанівське» про витребування безпідставно набутого майна.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її довірителя, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача СТОВ «Клячанівське» в судове засідання не зявився хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причину неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.08.2015 року №42831407 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку.
Як вбачається із Договору оренди землі №125 від 05.05.2015 року укладено між ОСОБА_1 та СТОВ «Клячанівське» орендодавець передав в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 3,7960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Макарівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в урочищі «За мокошем 37 га», за межами населеного пункту.
Згідно п.7 договору Орендарем щороку сплачується орендна плата у розмірі 2564,93 гривень. Відповідно до п.п. 13, 17 договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сількогосподарського виробництва. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 7 денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.
Пунктами 32, 35 Договору оренди визначено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку. Дія договору припиняється шляхом його розірвання на підставі взаємної згоди сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження а також з інших підстав визначених законом.
24.04.2017 року позивач звертався до відповідача із заявою про розірвання правовідносин щодо використання належної йому земельної ділянки.
В судовому засіданні також встановлено, що позивач позбавлений на даний час можливості розпорядитися належною йому на праві власності земельною ділянкою, оскільки цю земельну ділянку використовує відповідач СТОВ Клячанівське без будь-яких на те правових підстав.
За положеннями ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними протоколом № 11/ передбачено, зокрема, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
В п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК , суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Приписами ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Як зазначено вище в рішенні, доказів того, що СТОВ Клячанівське використовує на даний час земельну ділянку, належну на праві власності позивачу, правомірно, суду не надано, а тому вимоги позивача про витребування свого майна від відповідача, який володіє ним без відповідної правової підстави, тобто, незаконно, є обгрунтованими.
Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.
Як передбачено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , відповідно до статей 90 , 95 , 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За ч.3 цієї статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, проаналізувавши все вищенаведене суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 12, 141, 223 ч.4, 259, 264, 263, 265, 268, 280, 284 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 386, 387, 390, 1212 ЦК України, ст.ст. 152,212 ЗК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий Ю.Ю. Куцкір