Провадження №2/523/1598/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Захар?єв І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги, в якому просить суд надати ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 08 травня 2017 року, разом із спадкоємицею за законом першої черги ОСОБА_2.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є братом ОСОБА_3, який помер 08.05.2017 року.

ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.

03.11.2017 року ОСОБА_1 до Другої одеської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3.

Проте, під час подання вказаної заяви, державний нотаріус Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 повідомила позивача ОСОБА_1 про те, що видати свідоцтво про право на спадщину вона не зможе, оскільки крім ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 подала його дочка, спадкоємиця першої черги, ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що він є спадкоємцем другої черги у відповідності до положень ст. 1262 Цивільного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 з братом протягом всього життя підтримували сімейні стосунки, спілкувалися, позивач ОСОБА_1 як старший брат завжди опікувався своїм молодшим братом, допомагав йому. Смерть матері позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у 2009 році стала для ОСОБА_3 тяжким ударом, він довго не міг прийти до тями та оговтатися після втрати. Владислав і до смерті матері зловживав алкоголем, а після її смерті це переросло в алкогольну залежність. Неодноразово позивач ОСОБА_1 пропонував йому звернутися до лікаря, пройти курс лікування, однак, ОСОБА_3 відхиляв його прохання та вважав себе здоровою людиною.

Позивач ОСОБА_1 вказує про те, що в 2010 році ОСОБА_3 звільнився з роботи і з того часу більше ніде не працював, вів асоціальний образ життя. Позивач ОСОБА_1 надавав йому матеріальну допомогу, сплачував комунальні послуги за користування квартирою. Позивач ОСОБА_1 постійно навідував його та не залишав одного. З метою покращення житлових умов брата позивач ОСОБА_1 власними силами провів ремонт у квартирі за місцем його проживання. Ніхто інший ним не опікувався, не приходив до нього, ані колишню дружину, ані доньку, ОСОБА_2 за місцем його проживання позивач не бачив.

У 2016 році здоров'я ОСОБА_3 погіршилося, але він відмовлявся звертатися до лікаря, поки у серпні минулого року його не було госпіталізовано до Одеської міської клінічної лікарні №3 ім. проф. ОСОБА_6 з високою температурою, а потім до Одеського обласного протитуберкульозного диспансеру, де і з'ясувалося, що у нього туберкульоз легенів. Протягом всього періоду лікування позивач ОСОБА_1 перебував разом з ним, фактично ніс усі витрати на його лікування. Після виписки з медичного закладу ОСОБА_3 самостійно не міг себе обслуговувати, він потребував сторонньої допомоги. Позивач продовжував опікуватися ним, сплачував комунальні послуги за квартиру, постійно навідував його, купляв продукти, медикаменти, засоби гігієни, доглядав його.

На початку травня 2017 року його було знову госпіталізовано, та 8 травня 2017 року ОСОБА_3 помер. Всі витрати на поховання позивач взяв на себе, та організував кремацію тіла і подальше захоронення.

ОСОБА_3 мав тяжку хворобу, а саме туберкульоз легенів, самостійно себе забезпечити та утримувати не міг на протязі майже 7 років, а в останні 1.5 року життя потребував за етапом здоров'я постійного догляду за собою. Весь цей час позивач надавав усю можливу підтримку та допомогу, яку тільки міг йому надати, у звязку із чим вважає, що має право на спадкування після його смерті разом із його дочкою, спадкоємицею за законом першої черги.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2010 року, яке видано державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий №1-19 (а.с.19,20);

ОСОБА_3 є власником ? частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2010 року, яке видано державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий №1-19 (а.с.22,23);

Відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УР №040312, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.13);

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД №301344, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (а.с.15);

Таким чином, судом встановлено про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братами.

Відповідно до медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 проходив лікування в КУ «Міська клінічна лікарня №3 ім.проф.Л.Й.Алейнікової» з 01.08.2016 року по 09.08.2016 року з діагнозом: Негоспітальна лівостороння нижньодольова пневмонія Туберкульоз легенів. Кахексія. Енцефолопатія змішаного ґенезу. Алкогольний поліневрит. ІІІ клінічна група ДН 0. Лівосторонній плеврит (166-171);

Відповідно до медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 проходив лікування в КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» з 03.05.2017 року по 08.05.2017 року з діагнозом: Туберкульоз легенів. Кахексія. Енцефолопатія змішаного ґенезу. Алкогольний поліневрит. Анемія середньої важкості (173-178);

08 травня 2017 року ОСОБА_3 помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зроблено відповідний актовий запис №5053 (а.с.16,17);

Відповідно до письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 оплатив вартість організації поховання ОСОБА_3 (а.с.27-31);

03.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Другої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спащини після смерті свого брата ОСОБА_3 (а.с.32);

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №353720, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_3 та є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті (а.с.39);

Відповідно до медичної документації, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 має хронічні захворювання нирок, у звязку з чим проходить медичне лікування (а.с.43-50);

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_1 письмових квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 оплачує житлово-комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_2 співвласниками якої є він та його брат. Особовий рахунок відкрито на позивача ОСОБА_1 (а.с.96-105);

Відповідно до трудової книжки серії АЕ №834233 від 19.05.2010 року, ОСОБА_3 працював з 19.05.2010 року по 02.08.2010 рік в ТОВ «Інфокс» (а.с.18);

25.06.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла копія спадкової справи за №235/2017, яка заведена Другою Одеською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого 08.05.2017 року ОСОБА_3 (а.140);

Із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що ОСОБА_2 звернулася до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого 08.05.2017 року батька - ОСОБА_3 (а.с.142);

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно слід зважати на те, що належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, після померлого 08.05.2017 року батька - ОСОБА_3, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги після померлого 08.05.2017 року брата - ОСОБА_3.

На підтвердження факту того, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу піклувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцю ОСОБА_3, позивач надав суду квитанції на придбання медичних препаратів та документи про організацію поховання.

Проте, сам факт організації та проведення поховання саме ОСОБА_1 не може свідчити про його піклування та матеріальне забезпечення ОСОБА_3

Щодо квитанцій на придбання ліків, суд також не приймає до уваги, оскільки частина препаратів не має жодного відношення до хвороб ОСОБА_3, відсутні призначення лікаря на придбання саме цих препаратів.

Також матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги через свій безпорадний стан.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно п. 5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Судом встановлено про те, що позивачем не надано суду доказів про те, що ОСОБА_3 не був спроможний своїми силами, через наявні у нього хвороби, фізично забезпечувати умови свого життя та, що він потребував стороннього догляду, допомоги і піклування.

Таким чином, сукупність вище перелічених доказів не свідчить про те, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані у зв'язку з чим, він був неспроможним своїми силами фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, а також, що відповідачка ОСОБА_2 вчиняла умисні дії чи бездіяльність щодо свого ухилення від надання батьку допомоги.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог про надання права на спадкування.

Також, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст.1258,1259,1261,1262,1268,1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_5) до ОСОБА_2 (ІПН:НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: 40 років ОСОБА_13АДРЕСА_3 про надання права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 19.12.2018 року.

Суддя Аліна С.С.