Справа 556/700/18
Номер провадження 2/556/302/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2018 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідавча ПАТ «Рівнеобленерго» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Володимирецького району, Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про визнання договору оренди земельних ділянок недійсними, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради, ПАТ «Рівнеобленерго» про визнання договору оренди земельних ділянок недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку він є власником земельних ділянок, площею 0,1341 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Рафалівка Володимирецького району. На даних земельних ділянках розташовано бетонну опору ліній передачі електричної енергії, а також повітряні лінії електропередач, які належать ПАТ «Рівнеобленерго» і відносяться до охоронної зони обєктів енергетики. 06.06.2006 року між ОСОБА_4 селищною радою та ПАТ «Рівнеобленерго» укладено договір оренди земельних ділянок, що обмежує позивача у праві користування земельними ділянками, так як будь-яке будівництво нових споруд, садіння дерев, тощо в зоні проходження ліній електропередач є неможливе. Також вказує, що повітряні лінії електропередач являють собою потенційну загрозу життю і здоровю для нього та його родини, є джерелом електромагнітних хвиль, які впливають на організм людини. Просить визнати недійсним договір оренди земельних ділянок від 06.06.2006 року, укладений між ОСОБА_4 селищною радою та ПАТ «Рівнеобленерго».

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і надав пояснення в межах предявленого позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_5 - в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій просив розглянути справу в межах чинного законодавства без участі представника селищної ради.

Представник відповідача ПАТ «Рівнеобленерго» позов не визнала, пояснила, що згідно розробленої технічної документації по інвентаризації земель, що передаються в оренду ПАТ «Рівнеобленерго», Товариству були передані земельні ділянки, загальною площею 0,4188 га в тому числі і під опорою №2 ПЛ-35, яка знаходиться на земельній ділянці позивача. Договір оренди є діючим на сьогоднішній день, тобто Товариство здійснює використання земельних ділянок під об»єктами електроенергетики згідно вимог чинного законодавства. Земельним кодексом України визначено, що уздовж повітряних ліній електропередач встановлюються охоронні зони. І відповідно до Правил охорони електричних мереж, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженями, передбаченими цими Правилами. Дійсно позивачем у 2011 році оформлено право власності на дві земельні ділянки. І згідно документів, наявних в технічній документації, на момент виготовлення даної технічної документації на земельних ділянках діє зона обмеження проходить повітряна лінія електропередач. Таким чином позивач набув права власності на зазначену земельну ділянку з встановленими законодавством України обтяженнями на її використання, що пов»язані з розташуванням на ній ліній електропередач. А згідно вимог ст.. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов»язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов»язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. А тому рахує позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставними.

Представник відповідача ПАТ «Рівнеобленерго» також надала суду письмовий відзив на позов, який долучено до справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і сторони визнали ту обставину, що позивач ОСОБА_3 є власником двох земельних ділянок в смт.Рафалівка Володимирецького району, вул.Мічуріна, 30, в т.ч. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1341 га. Право власності на вказані ділянки виникло у позивача в 2011 році і підтверджується Державними актами серії ЯК №267598 та серії ЯК №267597.

Також встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_3 встановлено бетонну опору ЛЕП, а над ділянками проходять повітряні лінії електропередач, для яких у відповідності до ст.76 Земельного Кодексу України, ст.14, 16. Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів», Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою КМУ №209 від 04.03.1997 р., визначено обмеження земельної ділянки ОСОБА_3 у вигляді встановлення охоронної зони ЛЕП.

Такі обмеження були встановлені при проведенні землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки при передачі ділянок у власність ОСОБА_3 на підставі рішень ОСОБА_4 селищної ради №664 від 05.08.2009 та №15 від 07.12.2010 року, що підтверджується технічною документацією, в т.ч. пояснювальною запискою, висновками спеціалістів Держкомзему, відділу будівництва та розвитку інфраструктури Володимирецької РДА, протоколом встановлення і погодження меж, експлікацією угідь.

Таким чином, про наявність даних обмежень ОСОБА_3 було відомо з часу приватизації земельних ділянок, що підтверджується його власноручними підписами.

Вказані обставини, крім письмових доказів та пояснень сторін, встановлені рішеннями Володимирецького районного суду від 10.04.2013 року та від 19.06.2017 року, постановлені за позовами ОСОБА_3, які набрали законної сили.

Також у вищевказаних рішеннях встановлено, що ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку та розпочав використання земельних ділянок в смт. Рафалівка Володимирецького району, вул. Мічуріна, 30, після встановлення ліній електропередач, розміщених у встановленому порядку. При передачі вказаних вище земельних ділянок у власність позивачу наявність охоронних зон ЛЕП була належним чином визначена та віднесена до обтяжень земельної ділянки.

У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не підлягає доказуванню той факт, що позивач ОСОБА_3 є власником земельних ділянок, які передані йому у власність із існуючими на час передачі обтяженнями у вигляді охоронюваної зони ЛЕП, про що позивачу було відомо.

Отже, судом встановлено, що на момент отримання земельних ділянок у власність, позивач, відповідно до ст.110 ЗК України, вже був обмежений у правах землекористувача, оскільки добровільно погодився на отримання земельної ділянки із проходженням на ній ліній електропередач, встановленою і прийнятою в експлуатацію з дотримання вимог чинного законодавства.

Також судом встановлено, що ПАТ «АЕС Рівнеобленерго» орендує земельні ділянки, відведені для розміщення та обслуговування обєктів транспортування та розподілу електроенергії в межах населеного пункту смт.Рафалівка, що підтверджується договорами оренди та рішенням ОСОБА_4 селищної ради №389 від 06.06.2012 року.

Згідно вимог ст.792 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до вимог ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За договором оренди орендодавець надає орендарю право володіння та користування його земельною ділянкою за плату на визначений строк.

У відповідності до норм Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

При укладенні договору оренди землі між ОСОБА_4 селищною радою Володимирецького району та ПрАТ «Рівнеобленерго» визначені та зазначені всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», договір був укладений та зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства. Товариство виконує взяті на себе зобовязання зі сплати за користування земельними ділянками в межах населених пунктів ОСОБА_4 селищної ради в тому числі і за користування земельною ділянкою під опорою № 2 ПЛ - 35 «Рафалівка-Полиці», яка знаходиться на земельній ділянці Позивача).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що договір оренди земельних ділянок, укладений між відповідачами, відповідає вимогам чинного законодавства, його умови виконуються сторонами, у звязку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

Крім того, аналіз положень чинного законодавства, на думку суду, засвідчує, що саме зацікавлена особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Такий висновок суду ґрунтується на положеннях ст..4 ЦПК України та ст.15 ЦК України, з яких вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; а також на положеннях ч.1 ст.81 КК України, з якої вбачається, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договір оренди земельних ділянок від 06.06.2006 року укладеного між ОСОБА_4 селищною радою і Публічним акціонерним Товариством «Рівнеобленерго» з підстав створення перешкод Позивачеві у користуванні земельними ділянками.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що цим договором оренди порушено, невизнано чи оспорено права ОСОБА_3, позивачем та його представником суду не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 82, 203, 215 ЦПК України, ст. 319 ЦК України, ст.ст.76, 112, 91 ЗК України, Законом України «Про електроенергетику», «Правилами охорони електричних мереж», Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів»,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Володимирецького району, ПАТ «Рівнеобленерго» про визнання договору оренди земельних ділянок недійсними, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: