Провадження № 2/702/9/18 Справа № 702/650/17
11 січня 2018 року м. Монастирище Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Діденко Т.І.,
з участю секретаря - Прилуцької О.І., представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» до ОСОБА_2 про витребування безпідставно набутого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик», адвокатського об»єднання «Юридична консультація №2 Шевченківського району м.Києва» про визнання договору найму транспортного засобу недійсним,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування безпідставно набутого майна, відповідач звернувся до позивача та адвокатського об»єднання «Юридична консультація №2 Шевченківського району м.Києва» із зустрічним позовом про визнання договору найму транспортного засобу недійсним.
Позивач (товариство) підставою своїх вимог вважає те, що він надав відповідачеві для службового користування автомобіль марки AUDI Q7, ідентифікаційний номер (V1N): WAUZZZ4L7ЕD030714, свідоцтво про реєстрацію САТ808647, реєстраційний номер НОМЕР_1 та видав довіреність на ім»я відповідача від 28.12.2015 за № 2812 на право користування даним транспортним засобом, яка втратила свою чинність 01.01.2017.
Відповідач безпідставно проігнорував вимогу товариства та не повернув автомобіль у встановлений строк.
Позивач 08.06.2017 повторно направив відповідачеві лист № 248/07 від 08.06.17
Відповідач не повернув вказаний транспортний засіб товариства продовжуючи безпідставно користуватися ним та утримувати його у себе. Такі дії відповідача є протиправними та посягають на майнові права товариства в наслідок чого товариство несе істотні збитки.
Згідно ч.1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідаю до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідач безпідставно та протиправно не виконується свої зобовязання повернути товариству в натурі його майно.
Тому єдиним способом захисту права власності товариства є витребування та повернення судом у відповідача вказаного автомобіля.
Позивач просить витребувати у відповідача ОСОБА_2, ІПН № НОМЕР_2, автомобіль марки AUDI Q7, ідентифікаційний номер (VIN): WAUZZZ4L7ED030714, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути його товариству з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик».
Відповідач подав в суд зустрічний позов до позивача про визнання договору найму транспортного засобу 30-09/17 від 31.06.2017, підставою зустрічного позову вважає те, що 31.06.2017 року між ТОВ «МВВФ «Енергетик» та Адвокатським обєднанням «Юридична консультація № 2 Шевченківського району міста Києва» укладено договір найму транспортного засобу № 30-09/17 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1., 1.2.1., 5.1., 4.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець зобовязується передати наймачу в тимчасове оплатне користування легковий автомобіль (автомобіль AUDI Q 7, реєстраційний номер НОМЕР_3). Наймач зобовязується прийняти в тимчасове оплатне користування автомобіль і зобовязується сплачувати Наймодавцю плату в розмірі 5000 гривень без ПДВ за кожний календарний день користування автомобілем, строк найму автомобіля становить один календарний рік, тобто орендна плата автомобіля за рік становить 1 825 000 грн.
Відповідач вважає, що підписуючи договір найму транспортного засобу № 30-09/17 від 31.06.2017 року, сторони договору не мали наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, виходячи з наступних підстав.
Автомобіль AUDI Q 7 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ «МВВФ «Енергетик» і був придбаний у 2014 році для особистого користування відповідача, крім нього цей автомобіль ніхто не використовував, аналогічний автомобіль був придбанні керівнику ТОВ «МВВФ «Енергетик» ОСОБА_3 та двом його заступникам.
З початку 2016 року між відповідачем (ОСОБА_2 Геннадієвичем) та його братом ОСОБА_3, який є другим учасником ТОВ «МВВФ «Енергетик», власником 55 % статутного капіталу товариства і директором товариства, виник конфлікт
19.07.2016 наказом директора ТОВ «МВВФ «Енергетик» № 41 він був незаконно звільнений.
У пункті 6 наказу № 48 від 19.07.2106 року вказано: «Начальнику транспортної дільниці зупинити видачу паливно-мастильних матеріалів ОСОБА_2 та оформити акт прийому-передачі з тимчасового користування автомобіля AUDI Q 7, реєстраційний номер НОМЕР_3».
Зазначений наказ про звільнення ним був оскаржений у судовому порядку.
12.12.2016 року рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області позов було задоволено повністю, скасовано наказ № 48 від 19.07.2016 та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.07.2016 до 12.12.2016 включно всього 479 220 грн. 74 коп.
25.01.2017 року Апеляційний суд Черкаської області змінив зазначене рішення в частині вирішення позовних вимог про розмір компенсації йому за час вимушеного прогулу та стягнув з ТОВ «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» на його користь 536842 грн. 32 коп. компенсації за час вимушеного прогулу.
У решті рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12.12.2016 року у даній справі - залишено без змін.
19.07.2017 року касаційну скаргу ТОВ «Монастирищенська виробничо- впроваджувальна фірма «Енергетик» відхилено.
17.08.2016 наказом ТОВ «МВВФ «Енергетик» № 56 йому взагалі заборонили вхід/вїзд на територію ТОВ «МВВФ «Енергетик». Даний наказ чинний та досі не скасований.
Разом з тим, зважаючи, що він також є власником 45% статутного капіталу ТОВ «МВВФ «Енергетик», між ним та його братом ОСОБА_3, який є другим учасником ТОВ «МВВФ «Енергетик» та власником 55 % статутного капіталу почався процес переговорів щодо відчуження своїх часток у товаристві.
02.01.2017 року між ними було укладено протокол про наміри. Однак, угода про відчуження часток у товаристві підписана не була, а конфлікт щодо порядку відчуження, отримання майна товариства в натурі, погашення заборгованості по дивідендам лише посилився. Спочатку інтереси його брата ОСОБА_3 представляв адвокат ОСОБА_4. З березня 2017 року - адвокат ОСОБА_5, який є одним із членів Адвокатського обєднання «Юридична консультація № 2 Шевченківського району м. Києва» та ОСОБА_6, який є президентом зазначеного обєднання. Неодноразово він та його адвокат - ОСОБА_7, зустрічались на переговорах для обговорення умов поділу ТОВ «МВВФ «Енергетик». Дійти згоди вони не змогли і досі. Конфлікт лише погіршується. Копія листів переписки з адвокатом ОСОБА_5 додається.
Адвокат ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 обізнані про наявність конфлікту між ним та другим власником ТОВ «МВВФ «Енергетик» - ОСОБА_3, про наявність судових спорів, а також факту відсутності автомобіля НОМЕР_4 на підприємстві.
Про факт відсутності автомобіля на підприємстві також відомо і керівництву ТОВ «МВВФ «Енергетик», яке більше року не обслуговувала його. Він, а не ТОВ «МВВФ «Енергетик», здійснював догляд за технічним станом даного автомобіля та здійснював оплати за його ремонт, що підтверджено копіями нарядів-замовлень від 09.06.16 року, 26.09.16 року, 30.11.16 року, 03.01.17 року, 14.01.17 року, 24.01.17 року, 03.03.17 року, 07.03.17 року, 27.03.17 року, 30.03.17 року, 30.03.17 року, 20.04.17 року, 08.06.17 року, 30.06.17 року, 04.07.17 року, 08.08.17 року.
Мета підписання спірного договору - це введення його та суд в оману щодо факту укладення спірного договору та фактичних обставин правочину, зобов»язань передати в оренду автомобіль, сплати орендарем (АО «Юридична консультація № 2 Шевченківського району м. Києва») на користь орендодавця (ТОВ «МВВФ «Енергетик») орендної плати у розмірі 5000 гривень за кожний календарний день, яка штучно завищена, з метою стягнення її в подальшому як суми упущеної вигоди в судовому порядку у розмі рі 200 000 грн.
На підтвердження факту завищення розміру орендної плати позивачем було проаналізовано середню вартість оренди аналогічного автомобіля згідно даних інтернет- сайтів:
компанія «SVcar» - вартість оренди на строк від 30 діб і більше - 119 доларів США, що дорівнює 3032 гривень;
компанія «Fleet» - вартість оренди 30 діб складає 130 доларів США, що дорівнює 3312, 40 грн.;
компанія «NarsCars» - вартість оренди на 26 і більше діб складає 98 доларів США, що складає 2497, 04 грн.
Більш того, діяльність ТОВ «МВВФ «Енергетик» зовсім не повязана з передачею автомобілів в оренду. Основним видом економічної діяльності ТОВ «МВВФ «Енергетик» є виробництво парових котлів, крім котлів центрального опалення (код КВЕД 25.30).
Не зважаючи на конфліктну ситуацію, на факт відсутності автомобіля, ТОВ «МВВФ «Енергетик» в особі ОСОБА_3 та Адвокатське обєднання «Юридична консультація № 2 Шевченківського району м. Києва» в особі президента ОСОБА_6 підписали договір найму транспортного засобу № 30-09/17 від 31.06.2017 року, із штучно завищеною орендною платою, що підтверджує фіктивність умислу обох сторін договору.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків (ст. 202 ЦК України).
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчиняться у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визначений судом недійсним.
Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюється законом. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.
Виходячи з вищевказаних норм закону, у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно і ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити умисел всіх сторін правочину, судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.
Відповідно правового висновку ВСУ № 6-1873цс16 основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів, свідомий намір невиконання зобовязань договору, приховування справжніх намірів учасників правочину.
Відповідач (позивач за зустрічним позовом) дійшов висновку про недійсність договору № 30-09/17 від 31.06.2017 на підставі того, що зміст цього договору суперечить нормам ЦК України, оскільки договір не був спрямований на настання правових наслідків, обумовлених ним і був укладений з метою введення в оману відповідача щодо фактичних обставин правочину.
Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства витрати по оплаті судового збору.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку.
Представники відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.
Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні 21.09.2017 позовні вимоги зустрічного позову підтримала, просила їх задоволити.
Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» до ОСОБА_2 про витребування безпідставно набутого майна підлягає до задоволення; зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик», адвокатського об»єднання «Юридична консультація №2 Шевченківського району м.Києва» про визнання договору найму транспортного засобу недійсним до задоволення не підлягає з врахуванням наступного:
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 808647 автомобіль марки AUDI Q7, ідентифікаційний номер (VIN): WAUZZZ4L7ED030714, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований на ТОВ МВВФ «Енергетик» (а.с.7).
Згідно довіреності № 2812 від 28.12.2015 позивач довірив питання експлуатації даного транспортного засобу відповідачеві, довіреність дійсна до 31.12.2016 без права передоручення (а.с.16.).
Відповідно до листів № 45 від 31.05.2017 та № 248/07 від 08.06.2017 позивач пропонував відповідачеві повернути товариству автомобіль марки AUDI Q7, ідентифікаційний номер (VIN): WAUZZZ4L7ED030714, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.8, 10).
Строк дії довіреності закінчився 31.12.2016, доказів продовження строку дії довіреності, видачі іншої довіреності, підстав для права керування та управління відповідачем автомобілем НОМЕР_5, суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги про витребування у відповідача ОСОБА_2, автомобіля марки AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернення його товариству з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик» підлягає до задоволення.
В позовній заяві № 527/09 від 17.07.2017 позивач пред»явив до відповідача дві позовні вимоги про витребування безпідставно набутого майна та стягнення збитку у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн.
Підставою для позовних вимог про стягнення збитку у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн. позивач вказував те, що 31.06.2017 товариством, з метою отриманням прибутку та ефективного використання свого майна - автомобіля НОМЕР_5, було укладено з АО «Юридична консультація №2 Шевченківського району міста Києва» договір оренди транспортного засобу за № 30-09/17 від 31.06.2017, строк дії договору до 31.12.2017.
Відповідно до п. 1.1. договору найму транспортного засобу № 30-09/17 від 31.06.2017 (а.с.13-15) товариство взяло на себе обовязок не пізніше 10 години 00 хвилин (за київським часом) 07 червня 2017 року передати у платне строкове користування, а АО «Юридична консультація № 2 Шевченківського району міста Києва» зобовязане прийняти у платне строкове користування автомобіль марки AUDI Q7, ідентифікаційний номер (V1N): WAUZZZ4L7ЕD030714, свідоцтво про реєстрацію: САТ808647, реєстраційний номер НОМЕР_1 та сплачувати товариству орендну плату в розмірі 5000 грн. за кожний календарний день включно по день повернення вказаного транспортного засобу товариства.
Посилаючись на ст. 22, ч.1 ст.526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.610, п.1 ч.1 ст.611, ч.2 ст.612, ч.4 ст.623 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн. за 31 календарний день за період з 07.06.2017 по 17.07.2017.
Ухвалою Монастирищенського районного суду від 11.01.2018 за заявою позивача позовні вимоги про стягнення збитку у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн. залишені без розгляду.
Зустрічний позов відповідачем поданий у зв»язку із позовними вимогами позивача про стягнення з відповідача збитку у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн.
Відповідач не є стороною договору найму транспортного засобу № 30-09/17 від 31.06.2017. Він не надав доказів того, що за умови відсутності в позовних вимогах вимоги про стягнення збитку у вигляді упущеної вигоди в розмірі 200000 грн., умовами договору найму транспортного засобу № 30-09/17 від 31.06.2017 порушуються його права та інтереси, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.
Судові витрати в сумі 3200 грн. (витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600 грн. за позовні вимоги, які підлягають до задоволення, та оплата судового збору за заявами про забезпечення позову в сумі 1600 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.317,321 ЦК України; ст.1, 12, 76, 81, 141, 258, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик», код ЄДРПОУ № 31100615 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3200 грн. (три тисячі двісті гривень).
Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма «Енергетик», адвокатського об»єднання «Юридична консультація №2 Шевченківського району м.Києва» про визнання договору найму транспортного засобу недійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складене 18.01.2018.

Суддя Т.І. Діденко