Справа 688/3379/17
№ 2/688/85/18
Рішення

Іменем України

30 січня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 14.11.1998 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя не склалось, вони перестали розуміти один одного, в кожного з'явились свої інтереси, у звязку з чим в сім'ї постійно виникають конфлікти та сварки. Разом як сім'я з січня 2017 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, оскільки за наданий судом строк примирення між ними не досягнуто, просила шлюб між ними розірвати.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, підтвердив що з січня 2017 року разом з позивачем не проживають, спільного господарства не ведуть, проти розірвання шлюбу заперечує.

Зясувавши думку позивача, викладену у письмовій заяві, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як встановлено в суді, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрували шлюб 14 листопада 1998 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Великосалиської сільської ради Красилівського району Хмельницької області зроблено відповідний актовий запис за №3. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_1, дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 039094, виданим повторно 29 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають разом з позивачем, що визнано сторонами, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом також встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з січня 2017 року не проживають, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 14 листопада 1998 року Великосалиською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, актовий запис № 3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Козачук