Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 310/2357/17Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М.
Пр. № 22-ц/778/529/18Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Гончар М.С.

судді Кочеткова І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнила (а.с.88) та в якому просила стягнути з відповідача, як батька, аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 50% заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 19 вересня 1999 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. З березня 2017 року вони припинили сімейні відносини, спільно не проживають. На даний час відповідач повідомив, що звертається до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та не бажає проживати зі своєю сімєю. Діти залишилися проживати з нею, в звязку із чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року (а.с. 93-95) позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОПП НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дітьми, починаючи стягнення з 26 квітня 2017 року.

Стягнуто ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року (а.с. 109) заяву представника відповідача задоволено.

Зараховано в рахунок сплати аліментів сплачені ОСОБА_2 в добровільному порядку суми: в квітні 2017 року 2000,00 грн., в травні 2017 року 3000,00 грн., в червні 2017 року 5000,00 грн., в липні 2017 року 5000,00 грн., в серпні 2017 року 5000,00 грн., у вересні 2017 року 5000,00 грн., в жовтні 2017 року 3000,00 грн., а всього - на суму 28000,00 грн.

Позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 114-116) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 (40 відсотків) частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, дітьми починаючи стягнення з 26 квітня 2017 року з урахуванням аліментів сплачених у добровільному порядку у квітні 2017 року 2000 грн.; у травні 2017 року 3000 грн.; у червні 2017 року 5000 грн.; у липні 2017 року 5000 грн.; у серпні 2017 року 5000 грн.; у вересні 2017 року 5000 грн. та у жовтні 2017 року 3000 грн. в загальній сумі 28000 грн.

Ухвалою апеляційного суду (а.с.120) апеляційне провадження за вищезазначеною скаргою відповідача відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 122).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.139) розгляд цієї справи призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення відповідних клопотань відповідача та представника позивача.

Однак, 11 грудня 2017 року ОСОБА_2, як особа, яка подала вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі, поштою подав заяву про часткову відмову від останньої (а.с. 131-136) та закриття апеляційного провадження у цій справі за цією скаргою в частині відмови.

Заяву обґрунтовував тим, що у зв'язку з тим, що додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2017 року у цій справі, яке не оскаржене та фактично набрало законної сили, була задоволена заява його представника в порядку ст. 220 ЦПК України та зараховано в рахунок сплати аліментів сплачені ним у добровільному порядку в період з квітня по жовтень 2017 року платежі на користь позивача на загальну суму 28000,00 грн., він відмовляється від своєї апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій частині.

У судове засідання 18 січня 2018 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи сторони не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

Встановлено, що апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито до 15.12.2017 року (ухвала апеляційного суду а.с. 120).

В силу вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При вищевикладених обставинах та на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін за присутністю представників останніх, зокрема відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 (договір, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, копії а.с. 19-20 та ордер а.с. 21) та позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 (а.с.71) в режимі відеоконференції.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено, часткову відмову ОСОБА_2 від його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції прийнято, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року у цій справі в частині відмови закрито.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом із тим, в силу вимог ст. 367 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування (зміни) рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право …змінити рішення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для ….зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року, тобто чинних на час постановлення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (11 жовтня 2017 року).

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, правильно керувався ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 10, 15, 60, 208, 212-214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із того, що позивач ОСОБА_3, як мати трьох неповнолітніх дітей, які мешкають із нею, має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2, як батька цих дітей, аліментів на утримання дітей, починаючи з дати звернення нею до суду із вищезазначеним позовом 26 квітня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття, у розмірі, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідної дитини.

Проте, суд першої інстанції при визначенні загального розміру аліментів на утримання трьох дітей з відповідача на користь позивача не врахував інших обставин, що мають істотне значення для визначення правильного розміру останнього у цій справі (ст. 182 ч. 1 п. 4 СК України).

Так, зокрема суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному зясуванню обставин цієї справи та не звернув належної уваги на те, що 1/2 частина усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_2, що був визначений судом першої інстанції у цій справі на утримання трьох неповнолітніх дітей, враховуючи заробіток відповідача, як моториста 1 класу матроса 1 класу пошуково-рятувального катеру Казенного підприємства «Морська пошукова-рятувальна служба» (довідка а.с. 45), складає 11937,02 грн. на місяць (сума зазначена без відрахування податків та зборів, розрахунок: дохід відповідача за лютий травень 2017 року 95496,18 грн. /4 місяці = 23874,05 грн. середній дохід на місяць/2= 11937,02 грн.).

При цьому, встановлено, що станом на час ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (11 жовтня 2017 року) прожитковий мінімум для дитини з 01 травня 2017 року становив: у віці до 6 років: 1426,00 грн., у віці від 6 до 18 років 1777,00 грн.

В силу вимог ст. 141 ч. 1 СК України мати, батько мають рівні… обовязки щодо дитини.

Тобто, кожен із батьків має забезпечити кожній дитини половину від вищезазначеного розміру прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Встановлено, що дітям станом на час постановлення оскаржуємого рішення було: ОСОБА_4 повних 12 років (1777,00 грн. /2=888,50 грн.), ОСОБА_5 повних 3 роки (1426,00 грн./2 = 713,00 грн.) ОСОБА_6 повних 5 років (1426,00 грн./2 = 713,00 грн.).

При вищевикладених обставинах, загальний розмір аліментів на трьох дітей, якій мав забезпечити батько, враховуючи вимоги ст. 141 ч. 1 СК України, мав становити 2314,50 грн. (розрахунок: 888,50 грн. + 713,00 грн. 713,00 грн.).

Однак, відповідач ОСОБА_2 у суді першої інстанції визнавав у цій справі більший, ніж 2314,50 грн. загальний розмір аліментів на трьох дітей, але у вигляді не 50% (1/2 частини), як просила позивач у цій справі, а - 40% (2/5 частин) його вищезазначеного доходу, що складає 9549,62 грн. (сума зазначена без відрахування податків та зборів, розрахунок: середній щомісячний заробіток 23874,50 грн. *40%/100%=9549,62 грн.).

Саме зазначений загальний розмір аліментів на трьох дітей (у вигляді 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів) у цій справі є достатнім, враховує усі фактичні обставини цієї справи, та є таким, що забезпечує інтереси дітей, і не порушує прав відповідача, як платника податків.

Крім того, суд першої інстанції помилково визначив мінімальний розмір аліментів у цій справі на трьох дітей у вигляді «50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», враховуючи, що аліменти стягуються на трьох дітей, має бути правильно зазначено у рішенні мінімальний розмір аліментів: «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку».

Саме про такий мінімальний розмір аліментів також зазначала позивач у своєму уточненому позові позивач у цій справі (а.с. 88).

В силу вимог ст. 367 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для зміни рішення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги ОСОБА_2

Так, в силу вимог ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, є акт від 11 жовтня 2017 року, наданий стороною позивача апеляційному суду, яким додатково підтверджується факт проживання дітей на момент розгляду цієї справи судом першої інстанції саме із матірю.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року цій справі в оскаржуємій частині змінити в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зменшивши останній з «1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» до 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку».

В решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині слід залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, а доводи відповідача в цій частині (що він несе значні витрати на відрядження, на проїзд від постійного місця проживання до місця роботи, праця важка, вимагає необхідного харчування та оздоровлення, він має непрацездатну матір пенсіонера, позивачем не надано докази стану того, з ким проживають діти та стану здоровя останніх, позивач займається підприємницькою діяльністю та має дохід тощо) не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.

Додаткове рішення суду першої інстанції особами, які беруть участь у цій справі, в апеляційному порядку не оскаржувалось, та, відповідно, апеляційним судом в апеляційному порядку у цій справі не переглядалось.

Крім того, судом першої інстанції у цій справі оскаржуємим рішенням правильно було вирішено питання про розподіл судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

Описки суду першої інстанції, та зокрема в частині вирішення питання про судові витрати (а саме: стягнення останніх з відповідача «у дохід держави», оскільки позивач була звільнена від їх сплати при подачі вищезазначеного позову до суду в силу вимог закону) не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційним судом у цій частині, а можуть бути виправлені судом першої інстанції за ініціативою останнього або за заявою осіб, які беруть участь у справі, у порядку, передбаченому ст. 269 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Також в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі часткового задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію понесених ним судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи судом апеляційної інстанцій, зокрема у вигляді судового збору, сплаченого ним за подачу вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у мінімальному розмірі (а.с.117).

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне розяснити особам, які беруть участь у цій справі, що визначений за цим рішенням розмір аліментів на дітей у подальшому може бути змінений окремо від цієї справи за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 371 372, 379, 381-384, п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року цій справі в оскаржуємій частині змінити в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зменшивши останній з «1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» до 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку».

В решті рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення у цій справі апеляційним судом складено 23.01.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_9ОСОБА_10