САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/5965/17
Провадження № 2/206/176/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"18" січня 2018 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Колтаковій М.К., за участю позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Департамент адміністративних та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №41 по вул. Дрогобицькій в м. Дніпро, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить будинок №41 по вул. Дрогобицькій в м. Дніпро. Відповідач її колишній чоловік, з яким шлюб був розірваний рішенням суду від 29 січня 2008 року. В спірному житловому будинку відповідач був зареєстрований з 11.01.1990 року. Після набуття нею права власності на будинок відповідач продовжував в ньому проживати в якості члена сімї. Їх життя з відповідачем не склалося та на початку 2007 року відповідач залишив сімю, забрав всі свої особисті речі. Місце проживання відповідача їй невідоме, оскільки з 2008 року вона з ним не спілкуються. Вона не перешкоджала проживати у належному їй будинку. Відповідач залишив його добровільно. У звязку з реєстрацією відповідача в будинку порушуються її законні права та інтереси. Її син, який проживає в будинку, не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, не має можливості розпоряджатися будинком на власний розсуд.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві обставин, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції 2004 року, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Третя особа Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухав доводи позивача, третьої особи, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що будинок №41 по вул. Дрогобицькій в м. Дніпро (ОСОБА_1) належить на праві приватної власності ОСОБА_4, що підтверджується копією договору дарування від 20.05.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-621 (а.с.4,5).

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до копії довідки №142 від 31.10.2017 року про склад сімї та зареєстрованих осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Дрогобицька,41 (а.с.3), відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком позивача та зареєстрований у спірному житловому приміщення на правах члена сімї власника житла з 11.01.1990 року (а.с.6).

Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів.

Так, свідок ОСОБА_5, у судовому засіданні пояснила, що позивачка її сусідка. Батьки позивача купили їй дім та подарували. Відповідач не проживає у спірному будинку вже більше десяти років. Вдома у позивача вона була, речей відповідача не бачила.

Свідок ОСОБА_6, сусідка позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідача ніколи не бачила. Про нього знає лише з фотографій. Про його долю їй нічого не відомо.

З акту від 20.10.2017 року, вбачається, що відповідач у будинку №41 по вул. Дрогобицькій в м. Дніпро не мешкає з 2007 року, його особистих речей в будинку не має (а.с.11).

Доказів того, що причини відсутності відповідача за місцем його реєстрації є поважними та що між ним та позивачем,як власником житла існує якась домовленість щодо його відсутності, матеріали справи не містять.

За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул. Дрогобицька,41.

Тож , позовні вимоги ОСОБА_4 слід задовольнити в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, проживає: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги,3/14) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщеннням в будинку №41 по вул. Дрогобицькій в м. Дніпро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.В. Зайченко