Справа № 361/7148/16-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/398/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 48 01.02.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В., із участю секретаря Вергелес О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названим позовом, де просив розірвати шлюб з ОСОБА_2, посилаючись на втрату почуттів, непорозуміння, неприйнятну для нього поведінку відповідача, ставлення до сімейних цінностей, фактичне припинення сімейних стосунків з жовтня 2015 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, який зареєстровано 16 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №100.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що сім'я сторін розпалась остаточно, примирення неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить дійсним інтересам подружжя і їх дітей.

Тому позов підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони уклали шлюб 26 березня 2004 року від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6, 7, 8 ).

Згідно із відомостями Погребської сільської ради відповідач була знята з реєстраційного обліку, як проживаюча в АДРЕСА_1, з 27 липня 2006 року.

Фактично підтверджується постійне місце проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 зазначеного населеного пункту ( а.с. 14 ).

Згідно наданої копії паспорту постійне місце проживання відповідача зареєстровано в АДРЕСА_3, з 21 листопада 2009 року ( а.с. 9-10 ).

В свою чергу, постійне місце проживання позивача по вул. Щербакова, 16 в м. Бровари зареєстровано з 14 листопада 2006 року ( а.с. 4-5 ).

Донька сторін - ОСОБА_6, яка навчається в Погребській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Броварського району, Київської області, та син - ОСОБА_7, який з 28 серпня 2014 року відвідує ясла-садок Погребської сільської ради, проживають із відповідачем по справі ( а.с. 36-37, 51 ).

Батько дітей - ОСОБА_3 тривалий час проживає окремо від сім'ї, сімейно-шлюбні стосунки із відповідачем не підтримує, у зв'язку із чим, він звернувся до суду із даним позовом ( а.с. 2-3 ).

При цьому, відповідач у даній справі 27 січня 2017 року звернулась до суду із вимогами про стягнення алімнтів із батька дітей, посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків ( а.с. 51 ).

Під час розгляду даної цівільної справи, ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня та 28 вересня 2017 року сторонам надавався строк для примирення ( а.с. 39, 58 ).

Незважаючи на це, примирення між сторонами не відбулось і ОСОБА_3 наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог і, при цьому, зазначив, що фактично перебуває в шлюбних стосунках з іншою жінкою.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини та обґрунтовано прийшов до переконання про те, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей подружжя, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, в редації, що діяла на момент ухвалення рішення, правильно прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог та ухвалив, в інтересах сторін, законне і обґрунтоване рішення на підставі доказів по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України, на той період.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 111, 112 СК України, ст.ст. 51, 129 Конституції України, ст.ст. 10, 77, 157, 169, 213-214 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент подачі апеляційної скарги, п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції і спростовуються зазначеними доказами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції не надано можливості їй долучити свої додаткові пояснення не спростовують висновків суду, оскільки свої процесуальні права апелянт використала при апеляційному розгляді і будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог вона не надала.

Разом з цим, ОСОБА_2 надала письмові пояснення до апеляційної скарги, реалізувавши свої процесуальні права на стадії апеляційного розгляду справи ( а.с. 107-109 ).

При цьому, зазначені нею апеляційні вимоги не можуть бути предметом розгляду судом, на даній стадії, оскільки вони подані з порушенням строку, встановленого законом, і не прийняті до провадження судом другої інстанції.

Окрім цього, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо дати припинення подружніх стосунків матеріалах справи не містять і таких не надав апелянт.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те, що відсутні будь-які підстави для розірвання шлюбу, сімейні стосунки не припинилися остаточно, розлад у сім'ї тимчасовий, вона бажає зберегти сім'ю, судом проігнорована заява про невизнання позову, вона не дає згоди на розірвання шлюбу, позивач не надав доказів на підтвердження свого бажання розірвати шлюб та те, що судом не враховані інтереси малолітніх дітей, які перебувають на її утриманні, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог та не є законною підставою, самі по собі, та у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, з точки зору суду другої інстанції, ухвалене рішення з приводу розірвання шлюбу між сторонами ухвалено на доказах по справі та не суперечить інтересам дітей та відповідача.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський