Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2018 Справа №607/15340/17

12 січня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Кісіль Т.М.

сторони у судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на 2/5 частки житлового будинку, загальною пл. 112,0 кв.м., житловою пл. 4,2 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, будівельних матеріалів і конструктивних елементів, що були використанні в процесі будівництва прибудови з цокольним поверхом під літерою «а1» заг. пл. 51,6 кв.м., гаража під літ. «Д», хліва під літ. «Е», що по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті батька та матері ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування вимог позивач вказує, що його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності належало по 1/5 частки будинковолодіння по вул.Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району. За життя батьки склали заповіти, якими заповіли йому все належне їм майно. 29 березня 2012 року померла його мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі на 1/5 частку спірного будинковолодіння. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Інший спадкоємець за законом батько ОСОБА_2В відмовся від права на спадкування на обовязкову частку. Постановою нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку будинковолодіння у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

24 березня 2017 року помер батько позивача ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на 1/5 частку спірного будинковолодіння. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку будинковолодіння у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Відзив на позов відповідач не подавав.

У судове засідання позивач не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Позивач був присутній у судовому засіданні 26 грудня 2017 року та пояснив, що позов підтримує, з підстав викладених у ньому. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має.

Представник Миролюбівської сільської ради у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають і позов просять задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( після одруження ОСОБА_3) А.М. перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.1957 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії УІІ-УР №304121 від 13.10.1965 року.

Згідно свідоцтва про народження серії УІ УР № 862482 виданого Теребовлянським ЗАГС від 04.10.1965 року встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 18.05.2017 року за № 483, будинковолодіння по вул.Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільською районною радою від 30.08.1990 року на підставі рішення виконкому за №170 від 28.08.1990 року.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунком бюро технічної інвентаризації від 18.05.2017 року за № 482 встановлено, що будинковолодіння за №28 вул.Б.Хмельницького в с.Лучка станом на 15 травня 2017 року по обліку бюро рахується за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/5 частці за кожним. Державна реєстрація права власності на житловий будинок не проведена. У будинковолодінні наявні самочинні прибудови з цокольним поверхом під літ. «а1», заг. пл. 51,6 кв.м., гараж під літ. «Д», хлів під літ. «Е».

Вказаний факт також підтверджується технічним паспортом на спірне будинковолодіння від 25 травня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 у 2003 році здійснено самочинну прибудову до спірного житлового будинку з цокольним поверхом під літ. «а1», заг. пл. 51,6 кв.м.

Відповідно до довідки Миролюбівської сільської ради за № 1254 від 20.11.2017 року, спірне будинковолодіння значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 01 липня 1990 року були ОСОБА_2В.(голова двору), ОСОБА_3 ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/5 частці житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за № 28 по вул. Б.Хмельницького в с.Лучка Тернопільського району.

Рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради за №176 від 27 травня 2003 року надано дозвіл ОСОБА_2 на узаконення самовільного будівництва до житлового будинку.

31 жовтня 2003 року ОСОБА_2 виготовлено будівельний паспорт на узаконення добудови до житлового будинку в с.Лучка по вул.Б.Хмельницького з цокольним поверхом під літ. «а1», заг. пл. 51,6 кв.м., який погоджено головним архітектором Тернопільського району.

15 грудня 2003 року складено акт виносу в натрі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель і споруд, який затверджено головним архітектором Тернопільського району.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 514921 виданого Управління Держкомзему у Тернопільському районі від 24 лютого 2010 року, земельна ділянка пл. 0,2500 га в с.Лучка Тернопільського району для обслуговування та будівництва спірного житлового будинку належала на праві приватної власності ОСОБА_2

Встановлено, що 17 лютого 2006 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Миролюбівської сільської ради від 04.02.2008 року та зареєстрованим в реєстрі за №12.

04 лютого 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_1, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради від 17.02.2006 року та зареєстрованим в реєстрі за №12.

29 березня 2012 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 131733, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району від 01.04.2012 року.

Згідно довідки Миролюбівської сільської ради за №1087 від 01.10.2012 року, на час смерті ОСОБА_3 в житловому будинку разом з нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4-невістка та онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7

27 серпня 2012 року ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від права на спадкування обовязкової частки після смерті ОСОБА_3

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв син ОСОБА_1, оскільки на час смерті проживав разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Миролюбівської сільської ради за №1087 від 01.10.2012 року.

10 жовтня 2017 року подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 часткового оформив спадкові права після смерті ОСОБА_3 отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та майновий пай, що підтверджується матеріалами спадкової справи 482/2012.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 14.11.2014 року за №3099/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на частку житлового будинку по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

24 березня 2017 року помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 218845, виданим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району від 27.03.2017 року.

Єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 за заповітом є син ОСОБА_1, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Згідно довідки Миролюбівської сільської ради за № 1255 від 30.11.2017 року на час смерті ОСОБА_2 разом з ним проживали та були зареєстрованої син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_4, онуки, правнуки.

11 травня 2017 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Крім того, ОСОБА_1 часткового оформив спадкові права після смерті ОСОБА_2 шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку пл. 0,2500га для обслуговування і будівництва житлового будинку, земельні ділянки пл. 0,1400 га та пл. 0,0801га для ведення особистого селянського господарства та грошові вклади у ПАТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується матеріалами спадкової справи за №200/2017 року

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 14.11.2014 року за №3098/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на частку житлового будинку по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти, якими заповіли все належне їм майно синові ОСОБА_1

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має.

ОСОБА_2 відмовся від права на спадкування обовязкової частки після смерті дружини ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_3 та частково оформив спадкові права. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на належні їм частки спірного житлового будинку у нотконторі не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Відповідно до вимог ст.ст. 100, 101 ЦК Української РСР (від 1963 року), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, в особистій власності громадян могли бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Однак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про практику розгляду цивільних справ про спадкування, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя без дозволу на проведення будівельних робіт звів добудову до належного йому житлового будинку з цокольним поверхом літ «а1», загл. пл. 51,6 кв.м., а також гараж під літ. «Д», хлів «Е» . Вказані добудови здійсненні на земельній ділянці належні спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради за №176 від 27 травня 2003 року надано дозвіл ОСОБА_2 на узаконення самовільного будівництва до житлового будинку.

31 жовтня 2003 року ОСОБА_2 виготовлено будівельний паспорт на узаконення добудови до житлового будинку в с.Лучка по вул.Б.Хмельницького з цокольним поверхом під літ. «а1», заг. пл. 51,6 кв.м., який погоджено головним архітектором Тернопільського району.

Враховуючи, що добудова до житлового будинку не порушує права інших осіб, розміщена на земельній ділянці, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2 та у подальшому успадкована ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, визнання відповідачем позову, суд вважає, про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання за ним права власності на 2/5 частки будинковолодіння по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 2/5 частки житлового будинку, загальною пл. 112,0 кв.м., житловою пл. 44,2 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 24 березня 2017 року та ОСОБА_3, яка померла 29 березня 2012 року.

Керуючись ст.ст. 3,4, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 392, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району( вул.Шевченка,1 с.Миролюбівка Тернопільського району код 04396456) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (вул. Б.Хмельницького,28 с. Лучка Тернопільського району, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 2/5 частки житлового будинку, загальною пл. 112,0 кв.м., житловою пл. 44,2 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по вул. Б.Хмельницького,28 в с.Лучка Тернопільського району Тернопільської області у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 24 березня 2017 року та ОСОБА_3, яка померла 29 березня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 січня 2018 року.

Головуюча