Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/781/18
Провадження по справі № 2/514/335/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирєва М.В.

за участю секретаря Чолак Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Малорославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 2000 року перебувала на утриманні у ОСОБА_2, а після її смерті, на думку позивача, має право на отриманні спадщини в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,08 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 488098, виданого на підставі рішення Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області від 04.08.2000 року № 14.

Оскільки позивач не має можливості оформити вищевказане спадкове майно в нотаріальному порядку, вона звернулася до суду з даною позовною заявою.

В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надав заяву про згоду з позовними вимогами та проханням розглянути справу за відсутності відповідача.

Дослідивши позовну заяву та матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2005 року померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, у вигляді земельної ділянки площею 5,08 га, яка розташована на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області на підставі Державного акту серії Р1 № 488098 від 05.04.2002 року.

З метою встановлення кола зацікавлених осіб у даному провадженні судом витребувано інформацію з Тарутинської районної державної нотаріальної контори, яка повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У відповідності до п.п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР .

Оскільки спадкодавець померла 09.10.2005 року, відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення ЦК України.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї.

Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що спадкоємці першої четвертої черг за отриманням спадщини після смерті спадкодавця не зверталися.

Факт перебування позивача на утриманні спадкодавця з 2000 року і по день смерті спадкодавця підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадщину на вказане спадкове майно у нотаріальному порядку у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на майно, яке входить до складу спадщини.

У відповідності до п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Статтею 16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, у неповнолітньому віці, на утриманні ОСОБА_2 з 2000 року по 09.10.2005 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 5,08 га, яка складається з 4,80 га ріллі та 0,28 га багаторічних насаджень, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 488098, виданого на підставі рішення Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області від 04 серпня 2000 року № 14.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області безпосередньо або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Козирєв