Справа № 755/885/18
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову у відкритті провадження

"22" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Шевченко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Давидова Т.М., ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення, та додані до неї документи

УСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява із додатками, яку 16 січня 2018 року передано судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суддя дійшов таких висновків.

Ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом VI "Окреме провадження" ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Як убачається із заявлених вимог, заявник - ОСОБА_1, просить встановити факт того, що померлому ОСОБА_5, який є спадкодавцем ОСОБА_1, належать на праві власності земельні ділянки:

- земельна ділянка 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1;

- земельна ділянка 0,1823 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1;

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що на ім'я її покійного чоловіка ОСОБА_5 на підставі рішення Сомководолінської сільради Переяслав-Хмельницького району Київської області 8 сесії 24 скликання від 28.09.2004 № 40 було виготовлено державні акти на право власності на вказані вище земельні ділянки, які в книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, державних актів на право власності станом на 01.01.2013 року не зареєстровано. У зв'язку з чим, державний нотаріус Давидова Т.М. своїми постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 та 22 червня 2017 року відмовила заявнику ОСОБА_1 та заінтересованим особам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, які також є спадкоємцями першої черги, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, на підставі відсутності у спадкоємців правовстановлюючого документу щодо належності вказаного майна спадкодавцеві.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, вказаними статтями унормовано, що право власності на земельну ділянку виникає виключно з моменту державної реєстрації цього права. Державна реєстрація є обов'язковою і здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який представляє особою єдину інформаційну систему, що містить відомості про права на нерухоме майно, обтяження, а також об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Вказані вище положення кореспондуються із абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, де вказано, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Зі змісту поданої заяви убачається, що заявником (спадкоємцем) заявляються вимоги про встановлення факту належності земельних ділянок на праві власності спадкодавцю, відомості про власника та про реєстрацію права власності на які відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто заявник (спадкоємець) фактично просить встановити факт права власності на земельні ділянки, не набутого спадкодавцем у порядку, встановленому законом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 не набув за життя права власності на земельні ділянки у визначеному законом порядку, з яким закон пов'язує реєстрацію права власності, то вимога спадкоємця про встановлення факту, зокрема, що померлому ОСОБА_5 належать на праві власності зазначені земельні ділянки, фактично є вимогою про визнання за заявником права власності на земельні ділянки. Таким чином, у даному випадку вбачається спір про право.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки в даному випадку вбачається спір про право, тому подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Крім цього, суддя роз'яснює заявнику, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 315, 353, пп. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Давидова Т.М., ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Копію ухвали разом із матеріалами заяви надіслати позивачу.

Копію заяви та копії доданих до неї документів залишити в матеріалах справи.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Суддя В. Шевченко