П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ДЖУГИ С.Д., КОЖУХ О.А.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 308/10815/17 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 листопада 2017 року, головуюча суддя Лемак О.В., про відмову в забезпеченні його позову до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і ОСОБА_6, про скасування рішення, визнання недійсним свідоцтв, скасування державної реєстрації прав і визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, оскаржив ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2017, якою відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення зазначеного позову «шляхом накладення арешту до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Карєрна, 22, та земельної ділянки (кадастровий номер: :11:017:0069) площею 0,07 га з належними до даного будинку надвірними спорудами, за реєстровим номером обєкта нерухомого майна: 48 та номером запису про право власності: 11546766». Вважає ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не були враховані дійсні обставини справи. Так, у 2015 році майно, яке є спільним для сторін, було відчужене відповідачем третій особі під час розгляду судом спору щодо прав на це майно. На даний час існує подвійна реєстрація права власності на одне й те саме майно за позивачем і за третьою особою ОСОБА_6 Припущення про можливість повторного відчуження майна на шкоду правам позивача є обґрунтованим. Спірний будинок є єдиним житлом позивача. Вимога про накладення арешту на майно співмірна з вимогами позову.

Сторона просить ухвалу скасувати та забезпечити позов шляхом заборони до вирішення спору по суті будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Карєрна, 22, та земельної ділянки (кадастровий номер: :11:017:0069) площею 0,07 га з належними до даного будинку надвірними спорудами, за реєстровим номером обєкта нерухомого майна: 48 та номером запису про право власності: 11546766.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, яка апеляцію підтримала, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається зі змісту позовної заяви (а.с. 2-7), ОСОБА_1 предявив до ОСОБА_3 вимоги про:

скасування рішення ОСОБА_4 сільської ради Ужгородського району від 04.05.2015 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (кадастровий № :11:017:0069) площею 0,07 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Карєрній, 22 в с. Оноківці Ужгородського району і передавалася у власність ОСОБА_7;

скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності № 43802227 на нерухоме майно вищевказану земельну ділянку на імя ОСОБА_3, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 48, номер запису про право власності 11546114, кадастровий номер земельної ділянки :11:017:0069;

скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності № 44248738 на житловий будинок загальною площею 333,6 кв. м, житловою площею 64,8 кв. м, розташований по вул. Карєрній, 22 в с. Оноківці Ужгородського району, на імя ОСОБА_3, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 48, номер запису про право власності 11269099;

визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 09.10.2015 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. Карєрній, 22 в с. Оноківці Ужгородського району, та земельної ділянки із кадастровим № :11:017:0069, укладеного між ОСОБА_3Є.і ОСОБА_6 і посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, у заяві зазначені ОСОБА_4 сільська рада Ужгородського району, Ужгородське міськрайуправління юстиції, приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Заявою від 31.10.2017 позивач просив забезпечити позов у такий спосіб: «вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Карєрна, 22, та земельної ділянки (кадастровий номер: :11:017:0069) площею 0,07 га з належними до даного будинку надвірними спорудами, за реєстровим номером обєкта нерухомого майна: 48 та номером запису про право власності: 11546766» (а.с. 9-10). Мотивував заяву, зокрема, тим, що у 2015 році під час розгляду судом справи про поділ майна подружжя відповідач ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_7Є.) неправомірно отримала відповідну технічну документацію, ввела в оману ОСОБА_4 сільраду з метою реєстрації прав на нерухоме майно, а 09.10.2015 за договором дарування відчужила будинок і земельну ділянку ОСОБА_6 Водночас рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.07.2017 проведено поділ спірного майна між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, будинок поділено в натурі по 1/2 кожній зі сторін, відповідно 25.10.2017 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на 1/2 частину будинку і земельної ділянки. Тож на даний час має місце державна реєстрація права власності на одне і те саме нерухоме майно (будинок і земельну ділянку по вул. Карєрній, 22 в с. Оноківці Ужгородського району) як за позивачем ОСОБА_1 (1/2 частина), так і за третьою особою ОСОБА_6 (усе майно в цілому), що суперечить закону і є недопустимим. За таких обставин, з метою унеможливлення відчуження спірного майна, порушення прав позивача та для належного виконання рішення суду у разі задоволення позову його забезпечення є необхідним.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.11.2017 у задоволенні заяви відмовлено через її необґрунтованість (а.с. 21-22). Проте, погодитись із таким вирішенням питання колегія суддів не може.

Відповідно до ст. 151 ч.ч. 1, 3, ст. 152 ч. 1 п. 2, ч.ч. 2, 3 ЦПК України в редакції, що була чинною на час постановлення оскарженої ухвали, суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; перелік видів забезпечення позову, встановлений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України, не є вичерпним, а суд, за наявності для того підстав, може застосувати одночасно й кілька видів забезпечення позову; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Редакція ЦПК України на час розгляду скарги апеляційним судом питання щодо забезпечення позову за заявою позивача, підстав для забезпечення позову, його видів, співмірності такого забезпечення із позовними вимогами та з вимогами щодо ефективності судового захисту тощо регулює загалом аналогічно (ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п.п. 2, 10, ч. 2, ст. 151 ч. 1).

Оскільки предметом позову є дійсність рішення органу місцевого самоврядування, правочину, правовстановлюючих документів щодо нерухомого майна, на підставі яких може здійснюватися перехід права власності на майно (може здійснюватися відчуження майна), а також дійсність відповідної державної реєстрації прав на майно, а у випадку задоволення позову відповідні підстави для переходу права власності перестають існувати, доводи позивача про необхідність і доцільність забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, спрямованих на зміну правового статусу спірного майна, заслуговують на увагу. З наявних у справі документів (а.с. 11-13 та ін.) убачається, що 09.10.2015 право власності на земельну ділянку із кадастровим № :11:017:0069 і на житловий будинок № 22 по вул. Карєрній в с. Оноківці Ужгородського району зареєстровано в цілому за ОСОБА_6 на підставі відповідних договорів дарування, укладених 09.10.2015, в той же час, 09.03.2016 право власності на 1/2 указаного будинку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.07.2017 у справі № 308/5458/16-ц.

На стадії апеляційного провадження суду надані документи щодо обставин, які мають значення для вирішення процесуального питання, серед яких і рішення Ужгородського міськрайонного суду про:

розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_7Є (рішення від 29.09.2014);

визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_7 права власності на незавершене будівництво житловий будинок № 22 по вул. Карєрній в с. Оноківці Ужгородського району по 1/2 за кожним (рішення від 14.12.2015);

поділ житлового будинку № 22 по вул. Карєрній в с. Оноківці Ужгородського району з надвірними спорудами між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 в натурі (рішення від 28.07.2017).

Тож спір щодо права на нерухоме майно реально існує, як існує й можливість зміни правового статусу спірного майна, що вочевидь може істотно утруднити виконання рішення суду, може призвести до порушення майнових прав як позивача, так і інших осіб. Це може мати наслідком і виникнення необхідності у докладанні в подальшому значних зусиль для відновлення відповідних прав. Твердження позивача про можливість порушення його майнових прав діями, спрямованими на відчуження спірного майна, з огляду на наявні матеріали не можна вважати необґрунтованими, позаяк такі мають певне підтвердження матеріалами справи.

Вказуючи на необґрунтованість заяви, суд не врахував вищенаведеного та характеру спірних правовідносин. Заява позивача щодо виду забезпечення позову є співмірною із заявленими вимогами. Вказівка в заяві на арешт майна вочевидь є опискою, оскільки не узгоджується ані зі змістом мотивувальної частини заяви, ані з її прохальною частиною, яка зводиться саме до прохання про заборону вчинення певних дій, тому така вказівка правового значення не має, що знайшло своє підтвердження і в формулюванні прохальної частини апеляційної скарги.

Таким чином, підстави для забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, спрямованих на зміну правового статусу майна, право на яке є предметом спору, існували на момент вирішення заяви судом. Таке забезпечення позову, що обмежує цивільний оборот майна на період перебування його в спорі, має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду, на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а також прав третіх осіб.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, ухвалу про відмову в застосуванні заходів забезпечення позову скасувати, заяву позивача задовольнити, забезпечити позов, заборонивши у необхідному формулюванні будь-кому вчиняти дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб правового статусу спірного майна, та вчиняти похідні реєстраційні дії.

Керуючись ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п. 2, 153, ст. 368 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 3 листопада 2017 року скасувати, заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, про забезпечення позову задовольнити, забезпечити позов, заборонивши будь-кому вчиняти та реєструвати дії, спрямовані на зміну в будь-який спосіб (оформлення права власності, зміна власника, відчуження, передача в заставу, оренду, встановлення обтяження, інший спосіб) із виготовленням документів, необхідних для таких дій, правового статусу нерухомого майна (житлового будинку, земельної ділянки, будь-якого іншого нерухомого майна незалежно від фіксації та змін ідентифікуючих, реєстраційних, облікових реквізитів такого майна), розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Карєрна, 22, до вирішення спору по суті.

Копію постанови направити Ужгородському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (88000, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14) для відома і виконання та учасникам процесу для забезпечення реалізації їх прав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 18 січня 2018 року.

Судді