Справа №204/7516/17
Провадження №2/204/313/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 січня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що їй та її доньці ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину належить вищезазначена квартира. Відповідач з самого початку зареєструвався у спірній квартирі для того, щоб зареєструвати шлюб, однак з самого початку реєстрації він не проживав у квартирі, так як мешкає та працює у м. Херсон. Позивач зауважує, що у серпні 2013 року відповідач добровільно, без поважних причин залишив спірну квартиру і більше не повертався, звязок з квартирою втратив, особистих речей у квартирі не має. Місце проживання або місце перебування відповідача позивачу невідоме. Також позивач зазначає, що реєстрація відповідача за адресою належної їй квартири змушує її сплачувати додаткові грошові кошти в якості комунальних платежів, та, у разі необхідності оформлення субсидій, реєстрація відповідача буде перешкодою в цьому, оскільки позивач не може надати до відповідних органів довідки про його дохід. На підставі викладеного, а також враховуючи, що відповідач добровільно, без поважних причин не проживає у спірній квартирі більше трьох років, домовленості щодо збереження за ним права на користування житлом у разі його відсутності не укладалися, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року до розгляду цивільної справи залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У судовому засіданні позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи ОСОБА_3, та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача та представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_2, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 лютого 2010 року, зареєстрованих в реєстрі за №3-344 та за №3-345, квартира №8 у м.Дніпропетровську, пров. Листяний, буд. 7, належить ОСОБА_3 - ? частки, та ОСОБА_1 - ? частки (а.с.12, 14), що також підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.13, 15).

Відповідно до копії довідки № 479 від 09 листопада 2017 року, виданої Комунальним підприємством «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані позивач, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.16).

Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 29 листопада 2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14 липня 2011 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 зазначила, що є сусідкою та подругою позивача з 2008 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, відповідача з 2013 року жодного разу не бачила та до цього часу бачила його лише декілька разів, коли він приходив до квартири позивача на декілька годин, речей його в квартирі також не бачила. Чому відповідач з 2013 року за вказаною адресою не зявляється свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він з 2013 року 2-3 рази на місяць проводить ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1, та знає, що у позивача є син ОСОБА_7, але за вказаною адресою він не проживає, в зазначеній квартирі мешкають лише позивач та її донька ОСОБА_3, відповідача по справі жодного разу там не бачив чоловічі речі в квартирі відсутні.

Копіями актів про не проживання від 11 січня 2015 року, 10 березня 2016 року, 27 вересня 2017 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1, з грудня 2013 року не проживає (а.с.20-22).

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: