Провадження № 6/760/85/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника заявника - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 706 000, 00 гр. боргу, 136 161, 27 гр. процентів, 96 722, 00 гр. інфляційних витрат, 36 151, 07 гр. річних та 3 555,70 гр. судового збору.

01 грудня 2014 року позивачу був виданий виконавчий лист, який був пред»явлений до виконання.

Заявник звернулася до суду з заявою і просить визнати виданий у справі виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 04 квітня 2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу, виконавче провадження закрито, та встановлено строк для повторног пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом 1 року.

Протягом встановленого строку позивач у справі, як кредитор, з заявою про повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання, не звертався.

Однак, 21 вересня 2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 постановою Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було повторно відкрито виконавче провадження (ВП №54766557) з виконання даного рішення суду.

Вважає, що оскільки строк пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі сплив, державний виконавець Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві не мав жодних підстав для повторного відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1/ якщо його було видано помилково або; 2/ якщо у боржника повністю або частково відсутній обов'язок у зв'язку з його припиненням.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою для завершення судового провадження.

Суд при цьому також зважає на те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, вирішення питання про прийняття виконавчого документу до виконання та перевірка дотримання строків пред'явлення виконавчого листа до виконання належить до компетенції державного виконавця.

Частиною четвертою ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Представник заявника у судовому засіданні не спростовувала, що дій державного виконавця при виконанні рішення суду заявник не оскаржувала.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 18, 432, 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва