Номер справи 623/1160/17
Номер провадження 2/623/461/2018
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2018 року м ОСОБА_1

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання: Соломки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 623/1160/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу на час вчинення реєстрації), товариства з обмеженою відповідальністю « КЕЙ-КОЛЕКТ», Міністерства юстиції України про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог, пояснення сторін.

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Міністерства юстиції України, в якому з урахуванням уточнень просила суд:

1) Визнати недійсним правочин, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю « КЕЙ -КОЛЕКТ» 03 серпня 2015 року щодо набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, укладеному 23 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 5108, та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) від 03.08.2015 року індексний № 23347490, про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ -КОЛЕКТ».

2) Визнати за позивачем право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту на придбання житлової нерухомості з кінцевим терміном повернення 19.09.2013 року.

В забезпечення зобов'язань за яким було укладено договір іпотеки від 23 вересня 2008 року. Згідно вказаного договору в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 60,8 кв. м.

15 липня 2009 року шляхом укладення з АКІБ «УкрСиббанк» додаткової угоди № 2 до кредитного договору було змінено за домовленістю сторін термін повернення кредиту до 19 вересня 2015 року.

У 2011 році між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року.

У квітні 2016 року позивачка отримала повідомлення від ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ» про анулювання боргу від 21.03.2016 року за № 732790, із тексту якого їй стало відомо, що ТОВ «КЕЙ -КОЛЕКТ» реалізувало на свою користь права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання кредитного договору на підставі ст. ст. 37,38 Закону України «Про іпотеку», яке відбулося 03.08.2015 року.

Перевіривши дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачка пересвідчилась, що 03 серпня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 здійснив реєстрацію права приватної власності на квартири № 2 в будинку «№ 2 по вул. Пушкінська, в м. Ізюмі, Харківської області за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі Договору іпотеки, прийнявши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритям розділу), індексний номер 23347490 від 03.08.2015 року.

Позивач вказує, що в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно чи у Державному реєстрі іпотек відсутні будь які відомості щодо відступлення прав АКІБ «УкрСиббанк» за договором іпотеки ТОВ « КЕЙ-КОЛЕКТ», а тому вважає, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не мало підстав здійснювати будь -які правочини щодо набуття права власності на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, права по якому належним чином не були відступлені та просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, та визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Представник позивача надала суду письмову заяву, якій позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3, в судове засідання неодноразово не з'являвся, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача (ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»), в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ " Кей Колект".

Відповідач, Міністерство юстиції України, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, 30.07.2018 року через канцелярію суду надали відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно чинного законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно скасування відповідних записів здійснюють субєкти державної реєстрації прав, а не Міністерство юстиції України.

Суд не бере до уваги відзив на позовну заяву Міністерства юстиції України, оскільки він був поданий без поважних причин після спливу строку, визначеного судом, на подання відзиву на позов (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. ( ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. ( ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, предметом якого є надання позичальнику кредитних коштів в сумі 34100,00 доларів США, для придбання житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_5, загальною площею 60,8 кв.м., з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2013 року (а.с.15).

19 вересня 2008 року позивачка уклала договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 60,8 кв.м., посвідчений державним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 5066 (а.с.17-18).

В забезпечення зобов'язань між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та позивачкою було укладено договір іпотеки від 23 вересня 2008 року. Предметом вказаного договору є зобов'язання, щодо передачі в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 60,8 кв.м.

15 липня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та позивачкою укладена Додаткова угода № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 ( щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) де сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором: «позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 19 вересня 2015 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (а.с.16).

12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 та договір про відступлення прав вимоги за вищевказаним договором іпотеки. Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» відступив ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу № 1 та договору про відступлення прав вимоги договорами іпотеки свої права вимоги до Позичальника за зобов'язанням по Кредитному та Іпотечному договорах (а.с.67-74).

Згідно копії повідомлення про відступлення прав вимоги № 12-22/26983 від 15.12.2011 року АКІБ « УкрСиббанк» повідомило позивача про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0 від 19.09.2008 року до ТОВ « КЕЙ-КОЛЕКТ» на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року (а.с.21).

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23347490 від 03.08.2015 року, прийнятого державним реєстратором (на момент вчинення реєстрації) - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, власником спірної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7,загальною площею 60,8 кв. м. стало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон Відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59329565 від 18.05.2016 року в якості підстави переходу права власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 23.09.2008 року (а.с.24).

У зв'язку з з тим, що 12 грудня 2011 року між ПАТ " УкрСиббанк" та ТОВ " Кей-колект" були укладені договір факторингу № 1 та Договір відступлення прав вимоги, за договорами іпотеки, право вимоги за кредитним договором та Іпотечним договором перейшло до ТОВ " Кей -Колект" уповноваженою особою ТОВ " Кей-Колект" ОСОБА_6 було подано заяву до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на предмет іпотеки згідно ст. 37 ЗУ " Про іпотеку" та виключити іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладену відповідно адо Іпотечного договору , приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу ОСОБА_4 23 вересня 2008 року за реєстровим № 5108, з нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: Харківська область, м. ізюм, АДРЕСА_8 (а.с.6 реєстраційної справи).

Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з положеннями ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Зі змісту п. 5.2.1 Договору іпотеки від 23.09.2008 року вбачається, що передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекоджержателя у порядку встановленому ЗУ «Про іпотеку».

Матеріали справи не містять окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя нотаріально посвідченого згідно ст 36 ЗУ «Про іпотеку», тому доводи відповідача про наявність такої підстави для задоволення вимог Іпотекодавця як застереження в іпотечному договорі спростовується його змістом про те, що підставою є лише окремий договір.

Згідно п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №868 від 13.10.2013 року, що був чинним на момент прийняття рішення про державну реєстрацію, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Матеріали справи не містять доказів про направлення позивачу вимоги про усунення порушень.

Матеріали справи містять лише повідомлення про анулювання боргу за вих. № 732790/ collect-47 від 21.03.2016 року, направлену відповідачем на імя позивача ( а.с.22).

Згідно зі ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на момент прийняття реєстратором оскаржуваного рішення, Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, до державного реєстратора має звернутись належна особаіпотекодержатель, та надати документи, які підтверджують:

- наявність в договорі іпотеки застереження про задоволення вимог іпотекодержателя /або окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя;

- направлення та вручення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень;

- сплив 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень;

- у разі переходу прав на нерухоме майно документ, що підтверджує перехід.

Отже, судовим розглядом встановлено, що нотаріусу не було надано окремого договору про задоволення вимог іпотекодавця та вимоги і доказів направлення її боржнику іпотекодавцю ОСОБА_5

Суд вважає, що в п. 5.2.1 Договору іпотеки чітко визначено підставу набуття права власності «окремий договір», а тому вважати це застереженням в іпотечному договорі, яке заміняє окремий договір, не можна.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Державного реєстратора- ( станом на час вчинення нотаріальних дій) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23347490 від 03.08.2015 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_9 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" прийнято без дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, вважає вказані дії відповідача протиправними, а прийняте ним рішення незаконним та таким, що підлягає безумовному скасуванню з поновленням прав позивача на вищевказане нерухоме майно.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

ОСОБА_1 Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р.

На підставі викладеного, з огляду на доведеність неправомірності дій відповідача щодо реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 частково.

Стосовно позовних вимог щодо визнання недійсності правочину, вчиненого ТОВ " Кей-Колект" щодо набуття права власності на квартиру № 2 в будинку № 2 про вул. Пушкінська в м. Ізюмі, Харківської області на підставі договору іпотеки, укладеному 23 вересня 2008 року між АКІБ " УкрСибанк" та ОСОБА_2 суд вважає що ця позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки, відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є правочинами.

Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських обєднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).

Стосовно позовних вимог щодо визнання права власності за позивачем на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не

встановлено цим Законом.

Право власності включає в себе право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Зважаючи на те, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 судом скасоване з поновленням права позивача на вищевказане нерухоме майно, те, що вимога про право власності на спірну квартиру суперечить чинному законодавству, яке регулює питання іпотеки, оскільки таке визнання звільнить майно позивача від будь - яких обмежень та заборон, то підстав для задоволення такої вимоги не вбачається.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Ухвалою суду від 31.05.2017р. вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Кей-колект» відчуження та користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_10.

Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При таких обставинах, враховуючи відсутність клопотань про скасування заходів забезпечення позову, відповідні заходи продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись статтями ст.ст. 3,10,12,76,77,80,258,263,264,265,268,293, 315, 319 ЦПК. України,ЗУ « Про іпотеку» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23347490 від 03.08.2015 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_9 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" з відновленням запису про реєстрацію права власності на вказану квартиру на імя ОСОБА_2.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заходи забезпечення позову- заборона товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» відчуження та користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 залишити в силі протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у сумі 4460 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.П. Одарюк