ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2713/18 Справа № 199/409/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину та скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, застосування наслідків недійсності правочину та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, на користь матері ОСОБА_3 у звязку з наявною заборгованістю у сумі 15 372,51 грн. на підставі постанови державного виконавця про арешт всього нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2013 року державний реєстратор 25.04.2013 року прийняла рішення за №1972535 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і провела державну реєстрацію обтяження - арешт всього нерухомого майна ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №2939177 від 25.04.2013 року, в якому позивачка зазначена як особа, в інтересах якої встановлено обтяження.

У межах виконавчого провадження державним виконавцем розпочато збір документів для реалізації квартири відповідача за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з відсутністю технічної документації на житлову квартиру, частина якої належить ОСОБА_4, державним виконавцем 22.04.2013 року направлено запит до КП «ДМБТІ», після надходження відповідних документів державним виконавцем планувалося вирішити питання щодо стягнення заборгованості по аліментам шляхом звернення стягнення на майно боржника, та реалізації нерухомого майна, яке належить боржнику.

18.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню правочину про відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 здійснено пошук відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження права на нерухоме майно фізичної особи ОСОБА_4 за трьома параметрами: прізвищем, ім'ям, по-батькові; податковим номером та номером і серією паспорта громадянина України, що призвело до отримання неправдивої інформації з Реєстру про відсутність обтяження з причини відсутності у Реєстрі технічної можливості пошуку інформації за трьома параметрами. Після отримання невірних відомостей про відсутність обтяження нерухомого майна ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_8 18.07.2013 року, за реєстровим №490, посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, що перебувала у спільній частковій власності по 1/2 частці у продавців ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_9, які передали у власність квартиру вказану покупцеві ОСОБА_5.

У вересні 2014 року позивачка звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання протиправними дій приватного нотаріуса при здійсненні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно, відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Постановою суду від 20.05.2015 року, яка набрала законної сили 23.12.2015 року, визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 при виконанні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій при посвідченні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 18.07.2013 року, за реєстровим номером 490, та стягнуто з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на її користь моральну шкоду в сумі 4 000,00 грн..

Посилаючись на те, що спірним правочином купівлі-продажу порушені її права та інтереси з приводу отримання заборгованості по аліментах на утримання дитини, що станом на 19.04.2016 року складає 14776,11 грн., за рахунок арештованого майна боржника ОСОБА_4 1/2 частини квартири АДРЕСА_4, ОСОБА_3 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №490, укладений між продавцями ОСОБА_9, ОСОБА_4, та покупцем ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_5; застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони договору у первісний стан, а також скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_5.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано частково недійсним спірний договір купівлі-продажу від 18.07.2013 року в частині 1/2 квартири АДРЕСА_5, яка належала ОСОБА_4. Застосовано наслідки недійсності правочину, повернуто 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 із власності ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4. Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_5. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційною скаргою, в якій зазначили про те, що 27.10.2017 року померла відповідачка ОСОБА_5 Апелянти прийняли спадщину після ОСОБА_5, тому оспорюваним рішенням суду вирішено питання про їх права та обовязки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на день укладення спірного правочину державним виконавцем жодного арешту та заборони на відчуження на 1/2 частини квартири АДРЕСА_5, яка належала ОСОБА_4, накладено не було, тому висновки суду є необгрунтованими. Судом при ухваленні рішення не було взято до уваги, що вимоги ОСОБА_3 щодо заборгованості ОСОБА_10 по аліментам значно менші вартості 1/2 частини квартири.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є боржником у виконавчому провадженні, що перебуває в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа №12-276, виданого Індустріальним райнарсудом м.Дніпропетровська 06.11.1997 року, про стягнення з ОСОБА_4 щомісячно аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, на користь матері ОСОБА_3. Станом на липень 2013 року у боржника утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 15 372,51 гривень.

На підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_11 про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_12 25.04.2013 року прийняла рішення за №1972535 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і провела державну реєстрацію обтяження - арешт всього нерухомого майна ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №2939177 від 25.04.2013 року, в якому позивачка зазначена як особа, в інтересах якої встановлено обтяження.

18.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6, укладений між продавцями ОСОБА_4, ОСОБА_9 і покупцем ОСОБА_5, реєстровий №490.

Як встановлено матеріалами справи, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 під час вчинення нотаріальних дій при посвідченні правочину про відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_7 здійснено пошук відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження права на нерухоме майно фізичної особи ОСОБА_4 за трьома параметрами: прізвищем, ім'ям, по-батькові, податковим номером та номером і серією паспорта громадянина України, що призвело до отримання невірної інформації з Реєстру про відсутність обтяження з причини відсутності у Реєстрі технічної можливості пошуку інформації за трьома параметрами. Після отримання цих відомостей про відсутність обтяження нерухомого майна ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_8 був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, що перебувала у спільній частковій власності по 1/2 частці у продавців ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_9

Позивачці стало відомо про продаж спірної квартири у жовтні 2013 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року, яка набрала законної сили 23.12.2015 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання протиправними дій приватного нотаріуса при здійсненні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 при виконанні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 18.07.2013 року за реєстровим номером 490, стягнуто з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 на її користь моральну шкоду в сумі 4 000 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що оспорюваним договором купівлі-продажу квартири порушено її права, як стягувача у виконавчому провадженні.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлення під час посвідчення спірної угоди неправомірності дій приватного нотаріуса та належності ОСОБА_4 1/2 частини спірної квартири позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_9, яка належала боржнику ОСОБА_4, та на майно якого був накладений арешт у межах виконавчого провадження, а також наявності правових підстав для застосування наслідків недійсності правочину, поверння 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 із власності ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 та скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до статті 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року, яка набрала законної сили 23.12.2015 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання протиправними дій приватного нотаріуса при здійсненні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, визнано протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 при виконанні ним функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 18.07.2013 року за реєстровим номером 490.

Зокрема, встановлено, що відповідно до Витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ідентифікатором пошуку № 18804916 дата і час пошуку 18.07.2013 12:27:33 виконаного приватним нотаріусом ОСОБА_6 за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяженя на обєкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту тип особи: фізична особа; ПІБ: ОСОБА_4; РНОКПП: НОМЕР_1; документ що посвідчує особу: паспорт громадянина України АМ 008264 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

Таким чином, 18.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 під час вчинення нотаріальних дій по посвідченню правочину про відчуження нерухомого майна здійснено пошук відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження права на нерухоме майно для фізичної особи ОСОБА_4 за трьома параметрами, що призвело до отримання недостовірної інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно про відсутність обтяження.

Проте як встановлено судом, постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції №17240283 від 29.01.2013 року у звязку з заборгованістю по аліментам, накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження майна.

Як станом на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій при виконанні функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно та вчинення нотаріальних дій по посвідченню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 18.07.2013р. за реєстровим номером 490, яка належала, у тому числі, ОСОБА_4, так і станом на час розгляду справи судом, вищевказана постанова від 29.01.2013р., була чинна, а інформація про неї внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Матеріалами справи встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_8.

Наведені вище обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від 18.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, укладеного між продавцями ОСОБА_9, ОСОБА_4, та покупцем ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_5, в частині 1/2 частини квартири, яка належала ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на день укладення спірного правочину державним виконавцем жодного арешту та заборони на відчуження на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, яка належала ОСОБА_4, накладено не було, тому висновки суду є необгрунтованими, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року (а.с.84 т.1)

Посилання апелянта на те, що судом при ухваленні рішення не було взято до уваги, що вимоги ОСОБА_3 щодо заборгованості ОСОБА_10 по аліментам значно менші вартості 1/2 частини квартири, висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, яка належала ОСОБА_4

У звязку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання недійсним договору купівлі продажу квартири від 18.07.2013 року в частині продажу 1/2 частини квартири, яка належала ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування наслідків недійсності правочину, повернення 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 із власності ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4, скасування державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_5

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

ОСОБА_13