Постанова

Іменем України

26 січня 2018 року

м. Київ

справа № 457/832/14

провадження № 61-1222 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - гаражний обслуговуючий кооператив «Бескид»,,

відповідач 1 - ОСОБА_4,

відповідач 2 - ОСОБА_5,

представник відповідачів - ОСОБА_4

третя особа 1 - управління Держкомзему м. Трускавця Львівської області,

третя особа 2 - управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Штефаніци Ю. Г., Берези В.І., Бойко С. М. від 31 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року гаражний обслуговуючий кооператив «Бескид» (Далі - ГОК «Бескид») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - управління Держкомзему м. Трускавця Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що земельну ділянку площею 0, 2244 га, що розташована по АДРЕСА_1, відповідно до рішення Трускавецької міської ради Львівської області від 4 червня 1998 року № 9, було надано Автогаражному кооперативу «Бескид», в подальшому змінено назву на ГОК «Бескид», у постійне користування, а рішенням 38 сесії 6 демократичого скликання Трускавецької міської ради № 670 від 25 березня 2014 року цю ж земельну ділянку надано ГОК «Бескид» у власність для обслуговування гаражного будівництва та 2 квітня 2014 року видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно.

Позивач зазначає, що відповідачі, у період перебування вказаної земельної ділянки у постійному користуванні ГОК «Бескид», з 1998 року самовільно захопили частину земельної ділянки площею 0, 0464 га і незаконно утримують її у своєму володінні по даний час, використовуючи на власний розсуд, та обгородили цю земельну ділянку по периметру металевою огорожею.

З урахуванням викладеного, ГОК «Бескид» просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належною кооперативу земельною ділянкою шляхом демонтажу металевої сітки та не чинити перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою у майбутньому.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ГОК «Бескид», третя особа - управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області, про визнання недійсними рішення та державного акта, визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що виділення земельної ділянки ГОК «Бескид» у 1998 році відбулось з порушенням, діючого на той час, законодавства, оскільки жодної технічної документації відносно вказаної земельної ділянки не існує. Рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого ГОК «Бескид» видано Державний акт на право постійного користування серії НОМЕР_1 від 30 листопада 1998 року, було ухвалено без проведення державної землевпорядної експертизи. Крім того, відведення земельної ділянки не погоджувалось ні органом архітектури і містобудування, ні санепідемслужбою.

Позивачі зазначають, що спірна земельна ділянка площею 0,0464 га з 1960 року постійно перебувала у добросовісному користуванні їхніх батьків та понад 15 років перебуває в їхньому добросовісному користуванні.

З урахуванням викладеного, позивачі просили: визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 2 квітня 2014 року в частині земельної ділянки площею 0, 0464 га, розташованої по АДРЕСА_1; визнати частково недійсним пункти 6.1, 6.2 рішення Трускавецької міської ради від 25 березня 2014 року №670 «Про затвердження технічних документацій, проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність чи користування» в частині земельної ділянки площею 0,0464га по АДРЕСА_1; визнати частково недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1 від 30 листопада 1998 року в частині земельної ділянки площею 0,0464га по АДРЕСА_1; визнати право власності в рівних частках за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0464га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови; зобов'язати Трускавецьку міську раду Львівської області розглянути та прийняти на черговій сесії Трускавецької міської ради рішення по суті щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 площею 0,0464га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови; поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 08 березня 1996 року № 100 «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 04 червня 1998 року № 9 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» та визнати їх протиправними та скасувати.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 2 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ГОК «Бескид» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково. Поновлено строк на оскарження рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 100 від 8 березня 1996 року «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 4 червня 1998 року № 9 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування», визнання частково недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1 від 30 листопада 1998 року. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 08 березня 1996 року № 100 «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 04 червня 1998 року № 9 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» в частині відведеної та переданої в постійне користування земельної ділянки площею 0,0464 га по АДРЕСА_1. Визнано частково недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 2 квітня 2014 року в частині земельної ділянки площею 0,0464 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_2. Визнано частково недійсними пункти 6.1, 6.2 рішення Трускавецької міської ради № 670 від 4 червня 1998 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» в частині земельної ділянки площею 0,0464 га по АДРЕСА_1. Визнано частково недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1 від 30 листопада 1998 року в частині земельної ділянки площею 0,0464 га по АДРЕСА_1. Визнано право власності в рівних частках за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0464 га по АДРЕСА_1 за набувальною давністю, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ГОК «Бескид» є необґрунтованими, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 та його сім'я відкрито і добросовісно користуються земельною ділянкою більше п'ятнадцяти років.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ГОК «Бескид» задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні належною ГОК «Бескид» земельною ділянкою шляхом розгородження та зняття металевої сітки, а також не чинити перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою в майбутньому. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідачі самовільно, без будь-яких правових підстав та без відома Трускавецької міської ради і ГОК «Бескид», зайняли спірну частину земельної ділянки площею 0, 0464 га, яка з 1998 року перебувала у постійному користуванні ГОК «Бескид», а з квітня 2014 року у його власності, у зв'язку з чим перешкоджають ГОК «Бескид» використовувати вказану земельну ділянку за призначенням. Крім того, відсутні будь-які докази правомірного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірною земельною ділянкою.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_7, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції про правомірність набуття ГОК «Бескид» права постійного користування земельною ділянкою площею 2 244 кв. м. не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в порушення статті 10 ЗК України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, проект відведення вказаної земельної ділянки не розроблявся та не погоджувався з відповідними установами.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, однак не звернув уваги на те, що Земельний кодекс України, який є спеціальним законом у сфері земельних відносин, не містить перехідних положень з врегулювання даних відносин, і в статті 119 ЗК України, в редакції до 01 січня 2002 року, відсутні вказівки про те, що 15 років необхідно обчислювати з моменту набрання чинності даного кодексу.

Також суд апеляційної інстанції безпідставно включив до кола відповідачів ОСОБА_4, який не є власником спірної земельної ділянки, а був лише представником відповідачів та позивачів за зустрічним позовом, чим порушив норми процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

3 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 23 ЗК України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районним Радами народних депутатів.

Отже, право постійного користування землею посвідчується державним актом, який реєструється Радами, що видали державний акт.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, у редакції, що діяла на час набуття ГОК «Бескид» спірної земельної ділянки у власність, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цих Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною другою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про заборону вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради народних депутатів Львівської області № 75 від 23 березня 1995 року «Про державну реєстрацію підприємств», зареєстроване гаражне товариство «Бескид».

Рішенням виконавчого комітету Трусквецької міської ради народних депутатів Львівської області від 8 березня 1996 року № 100 «Про визначення розмірів землекористувань підприємств і організацій на території міста і затвердження паспортів земельних ділянок», виконком міської ради народних депутатів вирішив визначити розміри землекористувань і передати в постійне користування земельні ділянки. Зокрема, відповідно до пункту 1.5 цього рішення Автогаражному кооперативу «Бескид» по АДРЕСА_1 передано земельну ділянку площею 2 244 кв. м.

Згідно акта від 19 травня 1998 року комісією встановлено та узгоджено межі земельної ділянки Автогаражного кооперативу «Бескид» по АДРЕСА_1.

Зі змісту вищевказаного акта та плану встановлення меж земельної ділянки вбачається, що передана в користування ГОК «Бесскид» земельна ділянка площею 0,2244 га межує лише із землями загального користування (АДРЕСА_1) та землями резервного фонду Трускавецької міської ради. Жодних земельних ділянок, які б перебували у користуванні громадян та межували б з переданою у користування ГОК «Бескид» земельною ділянкою, не встановлено.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 04 червня 1996 року № 9 «Про затвердження матеріалів земельних ділянок та надання їх в постійне чи тимчасове користування» затверджено матеріали обмірів, розміщення земельної ділянки і передано в постійне користування Автогаражному кооперативу «Бескид» по АДРЕСА_1 площею 2 244 кв. м.

Відповідно до акта виносу в натурі границь земельної ділянки від 15 червня 1998 року, проведено в натурі відведення земельної ділянки площею 2 244 кв. м. для обслуговування автотранспорту і гаражних блоків для гаражного кооперативу «Бескид», розташованої по АДРЕСА_1. Границі відведеної земельної ділянки закріплені на місцевості металевими стержнями у кількості 19 штук і передані присутньому при відведенні голові кооперативу.

Згідно державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого 30 листопада 1998 року, на підставі рішення Трускавецької міської ради народних депутатів від 04 червня 1998 року № 9, Автогаражному кооперативу «Бескид» надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,2244 га по АДРЕСА_1 в межах згідно з планом землекористування.

Отже, судом апеляційної інстанції правильно встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ГОК «Бескид» з 30 листопада 1998 року, у визначений законом спосіб, отримав в постійне користування земельну ділянку площею 0, 2244 га по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення 31 сесії 6 демократичного скликання Трускавецької міської ради від 24 жовтня 2013 року № 583 ГОК «Бескид» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки площею 0,2244 га по АДРЕСА_1 для надання у власність (категорія земель-землі житлової та громадської забудови), за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ГОК«Бескид».

Рішенням Трускавецької міської ради від 25 березня 2014 року № 670 «Про затвердження технічних документацій, проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність чи користування» вказана міська рада вирішила: припинити Автогаражному кооперативу «Бескид» право постійного користування землею площею 0,2244 га по АДРЕСА_1. Державний акт на право постійного користування землею, виданий Автогаражному кооперативу «Бескид» серія НОМЕР_1 від 30 листопада1998 року, вважати таким, що втратив чинність; затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (кадастровий номер - НОМЕР_2) по АДРЕСА_1 ГОК «Бескид» та надати цю земельну ділянку у власність вказаному гаражному кооперативу для обслуговування гаражних боксів, за рахунок земель що перебували у постійному користуванні Автогаражного кооперативу «Бескид» (категорія земель - землі житлової та громадської забудови).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 19887934 від 02 квітня 2014 року, земельна ділянка площею 0,2244 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для колективного гаражного будівництва, на праві приватної власності належить ГОК «Бескид».

З урахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи, суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги ГОК «Бескид», обґрунтовано виходив із того, що відповідачі самовільно, без будь-яких правових підстав та без відома Трускавецької міської ради і ГОК «Бескид», зайняли спірну частину земельної ділянки площею 0, 0464 га, яка з 1998 року перебувала у постійному користуванні ГОК «Бескид», а з квітня 2014 року у його власності, у зв'язку з чим перешкоджають ГОК «Бескид» використовувати вказану земельну ділянку за призначенням.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що відсутні правові підстави, передбачені частиною першою статті 344 ЦК України, для визнання права власності за набувальною давністю, оскільки звернувшись до суду з указаними позовними вимогами у грудні 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не дотримались умов щодо строку (стаття 119 ЗК України), який застосовується для набувальної давності на земельну ділянку, який на момент подання позову, так і на момент ухвалення рішення ще не сплив.

Доводи заявника в касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно включив до кола відповідачів ОСОБА_4, який не є власником спірної земельної ділянки, а був лише представником відповідачів та позивачів за зустрічним позовом, чим порушив норми процесуального права, не вплинули на правильність ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки вказаний недолік можна усунути в порядку передбаченому статтею 269 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до переоцінки досліджених судом доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов

С. О.Карпенко

В. А.Стрільчук