Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивач звернувшись з позовом до суду, просить суд, розірвати шлюб, неповнолітню доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання матері та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог, як на підставу розірвання шлюбу, посилається на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з часом вони втратили взаємоповагу та довіру один до одного. Перестали підтримувати подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та й взагалі майже не спілкуються. Таке становище стало суперечити її особистим інтересам. За таких обставин вважає неможливим подальше перебування з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з нею, та знаходяться на повному її утриманні. Просить суд позов задоволити.
Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак надала через канцелярію суду заяву , в якій просить позов задоволити, справу розглянути в її відсутність, на підставі наявних доказів у справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з»явився . З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався, письмових заперечень на позов не подав, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково.
Судом встановлено, що 18 червня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №701, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 086932.
Свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №014294, актовий запис №2520 підтверджується, що батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.
За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другоюстатті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та неповнолітніх дітей немає, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя.
Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.
Статтею183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 182, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення їх у розмірі 1000,00 грн, починаючи з 07 грудня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. 00 коп.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред"явленні позову про стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований 18 червня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 701 - розірвати.
Дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з матір"ю.
Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 48 Д, кв. 55) на користь ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 07 грудня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 48 Д, кв. 55), в дохід державного бюджету 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 48 Д, кв. 55) на користь ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6), понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеого строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У випадку неподання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення строку на їх подання.

Суддя: Н.Г.Кучина