Справа № 489/5809/17
Номер провадження 2/489/814/18
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі - судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про стягнення заборгованості за договором позики.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду позивач заявив вимоги про забезпечення позову, відповідно до яких просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно відповідача в межах суми позову, в тому числі на корпоративні права відповідача в ТОВ «Нік-Трафік» і в ТОВ «Харвєст-Юг» та на рухоме і нерухоме майно ТОВ «Нік-Трафік» і в ТОВ «Харвєст».

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна відповідачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, іпотеко держателем якої є Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль».

Позивачем заявлено вимоги про накладення арешту на майно відповідача - з метою упередження його подальшого відчуження та неможливості виконання в майбутньому рішення суду.

Разом з тим, зі змісту вказаної Довідки вбачається, що належна відповідачеві квартира перебуває в іпотеці, відомості про що внесено до Державного реєстру іпотек .

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача через ймовірне відчуження вказаного майна не вбачається.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині накладення арешту на корпоративні права відповідача та його частки в статутних капіталах юридичних осіб не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що він не має можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна відповідача та взагалі відсутності у відповідача іншого майна.

До того ж, жодних клопотань про забезпечення (витребування) доказів щодо визначення існування у відповідача будь-якого іншого рухомого або нерухомого майна позивачем не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутня можливість відчуження відповідачем належної йому квартири, корпоративні права відповідача та нерухоме майно товариств учасником, яких він не може бути арештовано, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.С. Тихонова