Постанова

Іменем України

6 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 752/15911/15-ц

провадження № 61-1392 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року у складі судді Прокопчук Н. О.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2007 року № ML-006/1608/2007 у розмірі 86 930,09 швейцарських франків, що еквівалентно 1 991 890 грн 96 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» на відшкодування витрат зі сплати судового збору 29 878 грн 36 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, у жовтні 2016 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 2 листопада 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк у п'ять днів для усунення її недоліків шляхом надання суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу мотивовано тим, що заявник не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не сплатив у повному обсязі суми судового збору.

У грудні 2016 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року, яку заявник просить скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційним судом неправильно визначено розмір судового збору, який підлягає сплаті заявником за подання апеляційної скарги, оскільки застосовано ставку для юридичних осіб та не враховано встановленого законом обмеження (максимальну ставку) для фізичних осіб. У зв'язку з цим заявник вважає, що апеляційний суд позбавив його доступу до правосуддя.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 20 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Згідно з пунктом 2 статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовується положення статті 121 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання апеляційної скарги) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 110 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

ПАТ «ОТП Банк» подано до суду указаний позов у вересні 2015 року, ціна позову - 1 991 890 грн 96 коп.

Відповідно до вимог підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставку судового збору встановлено у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду, що судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі становить 32 866 грн 20 коп. (29 878 грн 36 коп. х 110 %).

При цьому на спростування доводів представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про те, що за подання апеляційної скарги в цій справі підлягає сплаті судовий збір саме в сумі 6 699 грн, апеляційний суд правильно зазначив, що в цій справі позивачем є юридична особа - ПАТ «ОТП Банк», а ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, виходячи з визначених Законом України «Про судовий збір» ставок, становила 1,5 % ціни позову, тобто 29 878 грн 36 коп., тому судовий збір за подання апеляційної скарги становить 32 866 грн 20 коп. (29 878 грн 36 коп. х 110 %).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, установлених статтями 121, 297 ЦПК України, для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги, оскільки заявником не виконано належним чином вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не сплачено в повному обсязі судового збору в сумі 32 866 грн 20 коп., а лише 6 699 грн, які заявник помилково вважав правильним розміром судового збору.

У силу вимог частини п'ятої статті 121 ЦПК України 2004 року повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» судовий збір, що сплачується фізичною особою при поданні до суду позовної заяви, обмежується 5 розмірами мінімальної заробітної плати, є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні норм чинного законодавства.

Стосовно посилання в касаційній скарзі на те, що, визначаючи явно неосяжний судовий збір у розмірі 32 866 грн 20 коп., апеляційний суд тим самим позбавив ОСОБА_3 доступу до правосуддя, слід зазначити, що такий розмір судового збору суд визначив не на власний розсуд, а виходячи зі встановлених Законом України «Про судовий збір» ставок, тобто апеляційний суд діяв із дотриманням установлених цим законом вимог.

Разом із тим Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950 року), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

При цьому в силу вимог Закону України «Про судовий збір» та положень цивільного процесуального законодавства, враховуючи майновий стан, заявник має право й не позбавлений такого на теперішній час звернутися до суду з клопотанням про зменшення розміру судового збору (стаття 8 Закону України «Про судовий збір», стаття 136 ЦПК України).

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик