Провадження номер2/428/2534/2017
22 січня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітнього за межі України до досягнення дитиною 16-ти років та надання дозволу на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька до досягнення неповнолітньою дитиною 16-ти річного віку,
ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітнього за межі України до досягнення дитиною 16-ти років та надання дозволу на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька до досягнення неповнолітньою дитиною 16-ти річного віку, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_2 має неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 23.11.2010р. шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано. В даний час дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.Позивач ОСОБА_1 матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання відносин сторін, відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком сина не цікавиться. Ні добровільно, ні за рішенням суду матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Протягом декількох років після розлучення позивач неодноразово здійснювала спроби вивезти сина ОСОБА_3 за кордон з метою навчання, поглибленого вивчення англійської мови, відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу, проте , відповідач щоразу останні роки необґрунтовано та безпідставно затримував оформлення документів. Тому, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду і просить суд дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 за межі України до досягнення дитиною 16-ти років до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії з метою вивчення англійської мови та відпочинку; надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. на тимчасовий багаторазовий виїзд до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 до досягнення ним 16-ти річного віку.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Оскільки позивач в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 22.01.2018р. на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2).
З вказаними нормами кореспондуються положення ст.313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII).
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами), передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії рішення Стахановського міського суду Луганської області від 23.11.2010р., шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстровано 25.11.1995р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Стахановського МУЮ Луганської області, актовий запис №693, розірвано. У відповідності до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Академічним відділом ЗАГС м. Москви 24.12.2002р., ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками записано - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_2, виданого Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області від 14.04.2012р., ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області та з 29.03.2003р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. З копії рішення Стахановського міського суду Луганської області №2-3066/10 від 28.10.2010р. вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 23.06.2010р. і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 кошти на її утримання по догляду за дитиною, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, щомісячно починаючи з 23.06.2010р. і до досягнення дитиною трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_4.; стягнуто в дохід держави судові витрати. Рішення набрало законної сили 16.11.2010р.
Звертаючись з позовом до суду, позивач вказала, що надання дозволу її неповнолітньому синові у виїзді за кордон до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ним 16-ти річного віку необхідний для вивчення англійської мови та відпочинку.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. на тимчасовий багаторазовий виїзд до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ним 16-ти річного віку, суд враховує, що ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» визначає можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, натомість надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов'язків обох батьків у вихованні дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуватися з нею.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишати територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає частково обґрунтованою вимогу позивача про надання дозволу неповнолітньому ОСОБА_3 на тимчасовий багаторазовий виїзд за кордон до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення ним 16-ти річного віку, оскільки діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. на тимчасовий виїзд за межі України до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 на період з дня набрання рішенням законної сили до 31.12.2018 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітнього за межі України до досягнення дитиною 16-ти років та надання дозволу на тимчасовий багаторазовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька до досягнення неповнолітньою дитиною 16-ти річного віку, задовольнити частково.
Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. на тимчасовий виїзд за межі України до Сполученого Королівства Великої Британії та Ірландії без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період з дня набрання рішенням законної сили до 31.12.2018 року.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя