У Х В А Л А

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 357/3258/16-ц

провадження № 61-575 ск 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М.,

Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

4 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу № 357/3258/16-ц призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 357/3258/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 березня 2016 року Квартирно-експлуатаційного відділ м. Біла Церква звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з військовослужбовцем ОСОБА_3 втратила право користування гуртожитком і незаконно проживає за адресою АДРЕСА_1 належного Міністерству оборони України. 23 червня 2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволені позову відмовлено. Суд першої інстанції, встановив, що наявність у командування квартирно-експлуатаційного відділу права звернутись до суду з позовом про виселення з службового приміщення колишнього члена сім'ї військовослужбовця, який проживає у ньому після розірвання шлюбу, не спростовує положень ст. 125 Житлового кодексу Української РСР № 5464-X від 30 червня 1983 року (далі - ЖК) щодо наявності переліку осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого житлового приміщення.

6 липня 2016 року Квартирно-експлуатаційного відділ м. Біла Церква звернувся до апеляційного суду Київської області з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23 червня 2016 та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги позивача задовольнити. 19 жовтня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції зробив висновок, про відсутність правових підстав для задоволення позову. Зокрема, позивач не надав доказів які б свідчили про порушення своїх прав.

11 листопада 2016 року звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року. В касаційній скарзі скаржник позовної вимоги щодо виселення неповнолітньої дитини не заявлено, а відповідачка після розлучення не є членом родини ОСОБА_3 Тому з відсутністю зв'язку з Міністерством оборони втратила право на проживання у гуртожитку.

Як свідчить аналіз матеріалів справи судами, при ухваленні рішень у справі було застосовано рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 30856/03, від 2 грудня 2011 року) і зроблено висновок, що втрата статусу члена сім'ї не є підставою для не застосування щодо особи ст.125 ЖК і вона не може бути виселена без надання іншого житлового приміщення.

Разом з тим, Верховний суд України у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 761/15791/15-ц зробив правовий висновок, що «право користування службовим приміщенням члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи». Тобто, у зв'язку з припиненням права користування у особи, якій видано спеціальний ордер, у члени сім'ї припиняється право користування службовою квартирою, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах.

Аналіз висновку Верховного суду України у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 761/15791/15-ц дозволяє стверджувати, що він не в повній мірі відповідає рішенню Європейського суду з прав людиниу справі «Кривіцька та Кривіцький проти України». Оскільки згідно рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 30856/03, § 49-51, від 2 грудня 2011 року) для вирішення питання про виселення потрібно встановити баланс між інтересами особи, яку виселяють, та інтересами держави, щодо того, наскільки її виселення становитиме для неї надмірний тягар, оцінити співрозмірність їх виселення у конкретній ситуації

Це дозволяє серйозно сумніватися в передбачуваності застосування статей 125 ЖК. Відсутність доступного і розумно передбачуваного судового тлумачення призводить до порушень прав особи. Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з'ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (Вєренцов проти України, № 20372/11, § 65, від 11 квітня 2013 року; DEL RНO PRADA проти Іспанії, № 42750/09, § 93, від 21 жовтня 2013 року).

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанові від 5 липня 2017 року у справі № 761/15791/15-ц).

Керуючись підпунктом 7 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду справу № 357/3258/16-ц за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2016 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат