Провадження № 2/760/2500/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря позивача представника позивача- Каліщук М.В. - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 26.05.2015 було вчинено розбійний напад на Приватне підприємство «Клініка доктора ОСОБА_3».

Цей напад було вчинено відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому ОСОБА_5 розбив два імпортних металевих смітники та порубав сокирою ряд інших речей, котрі знаходились біля входу до клініки, детальний перелік яких, наведений позивачем у позовній заяві; ОСОБА_6 зі своєю дружиною демонтували лаву та викрали її.

У результаті первинного нападу було пошкоджено майно на загальну суму 20560 грн.

Крім цього, 28.05.2015 по прибуттю на роботу ним було виявлено, що одна із трьох лав знаходиться в демонтованому стані та відбиті два вушка анкерів. Пізніше з камер спостереження він дізнався, що лаву демонтував той самий чоловік, - відповідач ОСОБА_5, - разом з ОСОБА_6

При повторному нападі йому було завдано збитків на суму 9500 грн.

Окрім цього, протягом року ним було витрачено 5131 грн. на канцелярські товари, які були використані ним для звернень до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав, порушених вищевказаними протиправними діями.

З посиланням на зазначені вище обставини, позивачем у позовній заяві було підсумовано, що сума загального збитку становить 35 191 грн.

Збитки у зазначеному вище розмірі позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку відповідно до положень ст.ст. 22, 1190 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також вказав, що через дії відповідачів, які полягали у подвійному нападі на ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» із застосуванням холодної зброї (сокири), а також через бездіяльність органів досудового слідства, він цілий рік був вимушений маже щодня друкувати звернення і звертатися фактично до всіх силових структур та органів прокуратури, що призвело до отримання ним шкоди у вигляді психічної травми і значних нервових потрясінь, що призвели до стійкого та тривалого розладу його здоров'я, які проявилися рядом симптомів та стали причиною того, що він не в змозі працювати. Всі вищеописані події вплинули на нього так негативно, що він потребує постійного лікування, на яке на момент пред'явлення позову фактично витратив 22 618 грн.

07.06.2017 позивач звернувся до суду з клопотанням у якому просив замінити неналежного відповідача ОСОБА_6 на належного - ОСОБА_7

Клопотання позивач обгрунтував тим, що після особистої зустрічі з відповідачем ОСОБА_6, він зрозумів, що останній своєю кримезною статурою не відповідає зовнішньому вигляду нападника. Після отримання листа КП «Київреклама» від 05.05.2017 №196-2215/КР він остаточно дізнався, що до нападу на його підприємство причетна ОСОБА_7

Ухвалою суду від 07.06.2017 клопотання позивача задоволено, замінено відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_7

07.11.2017 позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог та уточненнями до позовної заяви, яка прийнята судом.

У цій заяві позивач підтвердив, що 26 та 27 травня 2015 року було вчинено подвійний напад на приватне підприємство «Клініка доктора ОСОБА_3». Позивач уточнив, що напад вчинено серед інших осіб мешканцями квартири АДРЕСА_1, - ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Позивач також уточнив, що в результаті вчинення вищевказаними особами протиправних дій, останніми було розбито два імпортних металевих смітники, пошкоджено дверні замки демонтовано декоративну лаву та викрадено її елементи, порубано сокирою анкери, тросові замки і фігурні елементи бруківки. Крім цього, вищевказаними особами було демонтовано лаву та відбито два вушка двох анкерів.

Разом з цим позивач уточнив, що 05.08.2017 ОСОБА_5 було втретє вчинено протиправні дії, в результаті яких було пошкоджено одну відеокаеру, кронштейн відеокамери та викрадено один мікрофон на загальну суму 5700 грн. Крім цього, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 викрадено одну камеру з мікрофоном, що розміщувалася над входом в його клініку, на загальну суму 5700 грн.

Позивач також уточнив, що 30.10.2017 ОСОБА_5 в черговий раз викрав одну відеокамеру, один мікрофон та пошкодив кріплення для відеокамери, чим завдав йому додаткового збитку на суму 4000,00 грн.

Крім цього позивач зазначив, що через подання ОСОБА_7 безпідставної скарги до КП «Київреклама» щодо незручностей від освітлення рекламного засобу, а саме, належного ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» об'єкту зовнішньої реклами, останній було незаконно вилучено КП «Київреклама», чим йому було завдано матеріальної шкоди на суму 8600,00 грн.

Позивач вказав знову і про те, що через бездіяльність органів досудового слідства, він цілий рік був вимушений маже щодня друкувати звернення і звертатися фактично до всіх силових структур та органів прокуратури, що призвело до отримання ним додатковим матеріальних витрат. Зокрема, він майже щодня вимущений витрачати власні кошти на розхідний матеріал та на поштові витрати з метою відновлення справедливості і порушених його прав.

Позивач також вказав, що він переніс багато нервових потрясінь, що призвели до стійкого та тривалого розладу його здоров'я, які проявилися рядом симптомів, що в свою чергу потягло за собою необхідність у постійному лікуванні: медикаментозному, апаратному та фізіотерапевтичному; відповідно він змушений витрачати власні кошти на придбання ліків та інших супутніх засобів.

З посиланням на зазначені вище обставини, позивачем було підсумовано, що сума загального збитку з урахуванням всіх вищевказаних витрат, які йому довелось понести, включаючи вартість придбаних будівельних матеріалів і обладнання, вартість ремонтних та ін. робіт, вартість розміщення рекламного засобу, вартість канцелярських матеріалів та вартість ліків і ін. супутніх засобів становить 211694,41 грн.

Збитки у зазначеному вище розмірі позивач, згідно заяви про збільшення позовних вимог та уточнень до позовної заяви від 07.11.2017, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку відповідно до положень ст.ст. 22, 1190 ЦК України.

08.06.2018 позивач подав суду заяву, в якій відмовився від частини позовних вимог, в частині позову до відповідача ОСОБА_7

Ухвалою суду від 29.08.2018 відмова позивача від частини позовних вимог прийнята судом, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 в частині позовних вимог до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди - закрито.

19.06.2018 позивач звернувся з заявою про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом.

У цій заяві позивачем вказано, що він продовжує витрачати кошти на ліки і ін. супутні засоби, а також на канцелярські матеріали.

З урахуванням цих витрат позивачем підсумовано, що сума загального збитку з урахуванням всіх вищевказаних витрат, які йому довелось понести, включаючи вартість придбаних будівельних матеріалів і обладнання, вартість ремонтних та ін. робіт, вартість розміщення рекламного засобу, вартість канцелярських матеріалів та вартість ліків і ін. супутніх засобів становить 287194,75 грн.

Збитки у зазначеному вище розмірі позивач, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог від 19.06.2018, просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 відповідно до положень ст.ст. 22, 1190 ЦК України.

Під час розгляду справи позивач серед іншого уточнив, що всі витрати, пов'язані з відновленням пошкодженого майна були понесені особисто ним, та що майно щодо якого ним подано позов передане ним у користування ПП «Клініка доктора ОСОБА_3», як самостійної юридичної особи.

В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином з дотриманням вимог закону, про причин неявки суд не повідомив, відзиву не надав.

Беручи до уваги дані про належне повідомлення відповідача ОСОБА_5 про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на неповідомленням останнім про причини неявки, суд з урахуванням думки решти учасників справи та положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши надані стороною докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав, що відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини Белеш та інші проти Ческьої Республіки (Beles and others v. the Czech Republic, § 49).

У відповідності до положень ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є засновником та директором приватного підприємства «Клініка доктора ОСОБА_3».

Зазначене підприємство має статус юридичної особи та знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

В 2009 році приватному підприємству «Клініка доктора ОСОБА_3» Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією надано дозвіл на проведення ремонтних робіт існуючого благоустрою частини прибудинкової території в межах приміщення клініки за вказаною вище адресою з заміною існуючого асфальтного покриття на мощення із ФЕМів та влаштування квітника.

На замовлення ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» розроблено «Проект на виконання ремонтних робіт по благоустрою частини прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 в Солом'янському районі м. Києва».

В наступному прибудинкову територію житлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будинку, у якому розташована клініка, облаштовано фігурнимим елементами мощення (ФЕМ), декоративною огорожею, лавами для відпочинку в кількості трьох одиниць та на фасаді будинку над входом до ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» розміщено рекламну вивіску з освітлювальними елементами.

Зазначені обставини вбачаються з даних, що містяться в представлених суду доказах, зокрема: копії рішення власника ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» від 06.10.2003 №1, копії проектно-дозвільної документації на виконання ремонтних робіт по благоустрою частини прибудинкової території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; копії листа Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.07.2016 №158-108/КО-845/1-2333, договору від 14.09.2009 №14/09/09, укладеного між ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» та приватним підприємством «Будмайстер-М».

Окрім зазначених вище обставин, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» укладено договір оренди від 29.05.2014 за умовами якого ОСОБА_3 передав за плату ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» у строкове користування належне йому майно, перелік якого наведений у Додатку №2 до договору оренди.

26.05.2015 на прибудинкову територію житлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будинку, у якому розташована клініка за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, прибула особа чоловічої статі, яка тримаючи в руках предмет, зовнішньо схожий на сокиру, попрямувала до входу у клініку, та через деякий час, підняла та кинула за огорожу один з сміттєвих баків, а потім з допомогою предмету, зовнішньо схожого на сокиру, нанесла декілька ударів біля іншого сміттєвого баку, який в наступному підняла і також кинула за огорожу.

27.05.2015 на прибудинкову територію житлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будинку, у якому розташована клініка за адресою: АДРЕСА_1, прибули чотири особи. Двоє з них, чоловіки, здійснили демонтаж планок однієї з лав, яка знаходиться на цій території. Після демонтажу зазначені планки переміщені в невідомому напрямі третьою невідомою особою жіночої статі. Крім цього, один з невідомих чоловіків, покидаючи прибудинкову територію підійшовши до основи огорожі, у двох її місцях, здійснив рухи, схожі на нанесення ударів.

Зазначені обставини підтверджуються даними відеозаписів, представлених позивачем, які було дослідженого судом в судовому засіданні.

Згідно стверджень позивача в результаті зазначених вище протиправних дій 26 та 25 травня 2015 року було пошкоджено наступне майно: відро для сміття АЕ-105, 35 вартістю 595,40 грн. 2 шт.; замок електромеханічний вартістю 720 грн.; лавка «Ексклюзив» вартістю 2139,00 грн.; ФЕБ червоний вартістю 72 грн.; дверні ручки вартістю 1200 грн.; замковий трос вартістю 96 грн. 2 шт.; залізний анкер вартістю 75,00 грн. 2 шт.; ФЕБ білий вартістю 72 грн.

З приводу вказаних протиправних дій ОСОБА_3 до Солом'янського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві подано заяви про вчинення кримінального правопорушення.

29.05.2015 Солом'янським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0005252 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

08.12.2015 Солом'янським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0005252 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім цього, матеріали справи містять дані, які свідчать, що 08.05.2017 та 30.10.2017 невстановлною особою здійнено пошкодження відеокамер зовнішнього спостереження, розміщених при вході до клініки за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Згідно стверджень позивача в результаті протиправних дій невстановлених осіб 08.05.2017 та 30.10.2017 було пошкоджено одну відеокамеру, кронштейн відеокамери та викрадено один мікрофон на загальну суму 5 700 грн., викрадено одну відеокамеру з мікрофоном на загальну суму 5 700 грн. викрадено одну відеокамеру, один мікрофон та пошкоджено кріплення на загальну суму 4 000 грн.

З приводу вказаних протиправних дій невстановлених осіб ОСОБА_3 до Солом'янського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві подано заяви про вчинення кримінального правопорушення.

09.08.2017 Солом'янським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0009126 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудове розслідування кримінальних проваджень №0005252 від 29.05.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, №0009126 від 09.08.2017 за ч. 1 ст. 185 КК України на час розгляду справи триває, жодну особу у вказаних кримінальних провадження про підозру не повідомлено.

Відповідальність за збитки завдані вищеописаними протиправними діями невстановлених осіб позивач покладає на відповідача, вказуючи, що саме ним здійснено пошкодження та викрадення належного йому майна.

30.01.2018 судом заслухано показання свідка ОСОБА_9, яка зазначила, що працює в ПП «Клініка доктора ОСОБА_3», позивача знає по роботі, з відповідачем ОСОБА_5 особисто не знайома.

26.05.2015 вона перебувала на робочому місці та в обідню перерву десь о 12.00 в двері клініки подзвонили по домофону, після чого почали шарпати двері. По домофону вона побачила, що це був чоловік, років 55-60, статури середньої, ближче до худорлявого, з сивим коротким волосся. Чоловіка було видно лише по пояс, видима частина тіла була зовсім роздягненою. Оскільки двері шарпали агресивно, вона злякалася та відразу пішла до ОСОБА_3 і повідомила, що в клініку в двері рветься якийсь чоловік, який їй не знайомий, але схожий на хворого, який колись у них лікувався. ОСОБА_3 сказав, що якщо це їх клієнт, щоб йому відчинили двері. Вона разом з бухгалтером ОСОБА_10, яка теж чула їх розмову, пішли відчиняти двері. Позаду них йшов ОСОБА_3 Коли причинила двері, то побачила, що цей чоловік сидить біля лавочки і рубає сокирою. Свідок уточнила, що біля лавочки стояли баки для сміття, прив'язані металевим тросом, і чоловік рубав цей трос. Після того, як він повідрубував троси, останній пожбурляв сміттєві баки. Про особу чоловіка вона дізналася під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме, що це був ОСОБА_5

Свідок також уточнила, що коли ОСОБА_5 шарпав за ручку дверей він пошкодив дверну ручку та електронний замок. Такий висновок вона зробила виходячи з того, що до приходу ОСОБА_5ручка дверей та замок були у робочому стані. Окрім цього він пошкодив троси, якими були прив'язані баки для сміття, самі баки, які він пожбурляв, також були повідрубувані анкери, до яких кріпились баки для сміття, та плитка, до якої рубав сокирою.

Через день, коли вони прийшли на роботу, то побачили розібрану лавочку. Особисто очевидцем вказаних протиправних дій вона не була, бачила відео камер зовнішнього спостереження із записом події. На відео серед інших осіб вона впізнала ОСОБА_5, який разом з іншою особою розбирав лавочку. Які конкретно дії були вчинені ОСОБА_5 зазначити не може. Вони відкручували планки, передавали їх через паркан, за яким стояла невідома їй жінка.

На запитання позивача свідок уточнила, що в той час коли ОСОБА_5 рубав і вона відчинила двері та це побачила, вона чула як ОСОБА_5 розмовляв із жінкою, яка мешкає поверхом вище над клінікою, по голосу впізнала її як ОСОБА_11. Оскільки ОСОБА_11 розмовляла з ОСОБА_5 спокійним тоном, вона припускає, що вони могли бути знайомими. Крім цього, їй відомо, що ці особи проживають в одному домі, ОСОБА_11 в 179-й кв., ОСОБА_5 - 180-й кв.

На запитання позивача свідок уточнила, що стан здоров'я ОСОБА_3 погіршився після протиправних дій ОСОБА_5, у зв'язку з чим позивач надає їй доручення для придбання ліків, а також надає кошти для їх придбання, крім того вона особисто робить терапевтичні процедури ОСОБА_3, необхідні для відновлення його здоров'я.

03.05.2018 судом заслухано показання свідка ОСОБА_10, яка зазначила, що працює в ПП «Клініка доктора ОСОБА_3» бухгалтером, позивача знає по роботі, з відповідачем ОСОБА_5 особисто не знайома.

26.05.2015 в обідню перерву годин в 12-ть ОСОБА_3, вона та ОСОБА_9 були всі разом на роботі. Вони почули що хтось звонить в домофон, та раптом почули гуркіт в двері. ОСОБА_9, маючи схвильований вид пробігла коло неї до ОСОБА_3, та почала щось йому говорити, після чого відразу побігла до дверей. Розуміючи, що склалася конфліктна ситуація, вона попрямувала разом з ОСОБА_9 до дверей. Коли ОСОБА_9 привідкрила двері, вони побачили, що стояла людина з сокирою, нахилилася і щось рубала. Потім підійняла великі сміттєві баки і викинула. Це був чоловік, сивий, короткострижений, одягнений в шорти і з голим торсом. До нього говорила сусідка із другого поверху, з чого вони зробили висновок, що це мешканець будинку, у якому розташована клініка, оскільки, як їй здалося, вони знали один одного. Пізніше вона дізналася, що цим чоловіком юув ОСОБА_5, який проживає у 180-й квартирі.

На запитання позивача свідок уточнила, що стан здоров'я ОСОБА_3 погіршився після протиправних дій ОСОБА_5, у зв'язку з чим позивач проходить лікування, вона особисто робить йому процедури, а також їй відомо, що позивач надає кошти для придбання ліків, необхідні для відновлення його здоров'я. Також зазначила, що після протиправних дій ОСОБА_5 було викрадено п'ять камер відеоспостереження, особисто їй не відомо, що відеокамери викрав ОСОБА_5, однак вона вважає, що це цілком ймовірно.

На запитання суду свідок уточнила, що пошкоджене ОСОБА_5 майно, а саме, сміттєві баки, кріплення цих баків ручка та дверний замок, належить на праві власності ОСОБА_3, який передав його в користування клініки на підставі договору оренди. Крім цього, ОСОБА_3 належить лавочка, яка пошкоджена наступного дня ймовірно ОСОБА_5 та іншими особами. Ця лава також була передана в оренду клініки на підставі договору оренди та даний час лава відремонтована за кошти ОСОБА_3 На другий день окрім лавочки було пошкоджено два крюки (анкери), до яких кріпились сміттєві баки, а також пошкоджено піщані плити, в яких знаходились ці крюки. Анкери також належать ОСОБА_3, вони не відремонтовані. Замок та ручки відремонтовані.

Наведенні вище показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в цілому узгоджуються як з наведеними вище та проаналізованими матеріалами справи, так і між собою, маючи взаємодоповнюючий характер щодо ряду значимих з правової точки зору обставин справи, зокрема:

1) щодо прибуття 26.05.2015 на прибудинкову територію житлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будинку, у якому розташована клініка за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, ОСОБА_5, який, тримаючи в руках предмет зовнішньо схожий на сокиру, пошкодив майно, що знаходилось на цій території;

2) щодо прибуття 27.05.2015 на прибудинкову території житлового приміщення, яке знаходиться на першому поверсі будинку, у якому розташована клініка за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та трьох невідомих осіб, та здійснення двома з них, чоловіками, демонтажу планок однієї з лав, яка знаходиться на цій території; переміщенця зазначених планок після демонтажу в невідомому напрямі третьою невідомою особою жіночої статі; збиття одним з невідомих чоловіків анкерів для кріплення сміттєвих баків, що розташовані в основі огорожі;

3) обсягу майна, яке було пошкоджене в ході вищезгаданих подій;

4) щодо причетності відповідача до пошкодження майна.

У зв'язку із зазначеним, саме в цій частині показання вказаних осіб суд визнає належними доказами.

Суд звертає увагу також на те, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у свої показаннях вказали, що з ОСОБА_5 раніше знайомі не були, а тому, їх показання в частині того, що однією з осіб, які пошкодили майно 26 та 27 травня 2015 року був ОСОБА_5, суд визнає достовірними з огляду на те, що ці показання будь-якими іншими доказами, які досліджувались в судовому засіданні, не спростовані.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що на основі наявних у справі письмових доказів та показань свідків є доведеним те, що відповідачем здійснено пошкодження наступного майна: дверної ручки; замку електромеханічного; замкових трос 2 шт.; відер для сміття АЕ-105 35 л 2 шт.; ФЕБ червоного; залізного анкеру; ФЕБ білого.

Крім цього, суд вважає, що на основі наявних у справі письмових доказів та показань свідків є доведеним те, що відповідачем спільно з невстановленими особами здійснено пошкодження лавки «Ексклюзив».

Суд також вважає, що ствердження позивача про пошкодження та викрадення відеокамер спостереження відповідачем ОСОБА_5 свого підтвердження наданими доказами не знайшли, а показання свідка ОСОБА_10 щодо вказаних обставин, суд оцінює як недопустимий доказ, оскільки остання очевидцем згаданих подій не була, джерелом показань в цій частині зазначила свої припущення, а її показання щодо згаданих фактів не підтвердженні будь-якими іншими даними.

Положення ч. 3 ст. 368 ЦК України визначають, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до положень частини першої названої статті майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом згаданої норми права, умовами покладення обов'язку по відшкодуванню шкоди (майнової відповідальності) є неправомірність дій заподіювача, наявність між ними і шкодою безпосереднього причинного зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідно до вимог матеріального та процесуального закону тягар доказування наявності майнової шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача лежить на позивачеві.

Тягар доказування відсутності вини заподіювача в заподіянні моральної шкоди лежить на відповідачеві.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Приписи ст. 22 ЦК України встановлюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Як встановлено судом, відповідачем здійснено пошкодження наступного майна:

- дверні ручки вартістю 1200 грн., що вбачається з накладної від 11.09.2009 №38 (том. 1 а.с. 34);

- замок електромеханічний вартістю 720 грн., що вбачається з товарного чеку від 30.06.2007 (том. 1 а.с. 36);

- замковий трос вартістю 66 грн. 2 шт., що вбачається з накладної від 11.09.2009 №38 (том. 1 а.с. 34);

- відро для сміття АЕ-105, 35 вартістю 595,40 грн. 2 шт., що вбачається з товарного чеку №Кнк/02-3260354 від 26.11.2009 та товарного чеку №Кнк/02-3260354 від 26.11.2009 (том. 1 а.с. 35, 37);

- ФЕБ червоний вартістю 72 грн., що вбачається з видаткової накладної №ПП-0000018 від 07.10.2009 (том. 1 а.с. 41);

- лавка «Ексклюзив» вартістю 2139,00 грн., що вбачається з товарного чеку №Кнк/02-3259979 від 26.11.2009 (том. 1 а.с. 38);

- залізний анкер вартістю 75,00 грн. 2 шт., що вбачається з накладної від 11.09.2009 (том. 1 а.с. 34);

- ФЕБ білий вартістю 74 грн., що вбачається з видаткової накладної №ЦРН-000799 від 27.11.2009 (том. 1 а.с. 40).

Зміст вищевказаних розрахунково-касових документів свідчить про те, що дверні ручки, замковий трос у кількості 2 шт., ФЕБ червоний, залізний анкер та ФЕБ білий придбані ПП «Клініка доктора ОСОБА_3».

З огляду на вищевикладене, власником переліченого майна виступає ПП «Клініка доктора ОСОБА_3», яка є самостійною юридичною особою, має самостійний баланс та відокремлене майно.

Показання свідка ОСОБА_10 щодо того, що все пошкоджене майно належить ОСОБА_3 та передане останнім в тимчасове користування клініці на підставі договору оренди, суд оцінює критично, оскільки ці показання не підтверджуються жодними даним та спростовуються наявним в матеріалах справи договором оренди від 29.05.2014 та додатком до нього, який представлений суду позивачем, і який не містить відомостей про передачу переліченого майна в оренду клініки.

Оскільки позивачем у даній справі є ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах, і останній не є власником переліченого майна, суд приходить до висновку про необґрунтованість пред'явлених позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем унаслідок його пошкодження, на користь позивача, та відповідно вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що визначає ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, пошкодження лавки «Ексклюзив» здійснено відповідачем спільно з невстановленими особами.

Разом з цим належні та допустимі докази, які підтверджують чи дають змогу встановити, в якій саме частині позивачу заподіяна шкода саме ОСОБА_5 при пошкодженні вказаної лавки, матеріали справи не містять.

В матеріал справи відсутні належні і допустимі докази і того, що ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру (мотиву).

Оскільки за даним фактом Солом'янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0005252 від 29.05.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, яке ще незавершене, суд вважає, що пред'явлення позивачем позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням лави «Ексклюзив», у повному обсязі до відповідача є передчасним.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів, в якій саме частині йому заподіяна шкода саме ОСОБА_5 при пошкодженні вказаної лавки, а також того, що ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача майнової шкоди за пошкодження лави «Ексклюзив» у повному обсязі належить відмовити.

Продовжуючи аналіз обставин справи, судом з'ясовано, що позивачем з метою відновлення пошкодженого майна було придбано замок вирізний електромеханічний СISA 12.04.50 вартістю 1724, 00 грн., комплект дверних ручок System Mimas109 RO12NB вартістю 662 грн., та оплачено вартість монтажних робіт вартістю 750 грн., що підтверджується даними товарного чеку від 29.05.2015 №61 (том 2 а.с. 239).

Враховуючи зазначене та попередні висновки суду, судом встановлено, що збитки завдані позивачу діями відповідача включають:

- вартість пошкоджених відер для сміття АЕ-105, 35 л, що складає 1190,80 грн.;

- вартість придбаного замість пошкодженого вирізного електромеханічного замка, що складає 1724, 00 грн.;

- вартість придбаного замість пошкодженого комплекту дверних ручок, що складає 662 грн.;

- вартість монтажних робіт по заміні замка та ручок, що складає 750 грн.

Витрати на придбання пошкодженого замка та його встановлення, включені позивачем до розрахунку збитків безпідставно, оскільки ці витрати повністю покриваються вищевказаним розміром збитків.

Крім цього, позивачем до розрахунку збитків безпідставно включені витрати на канцелярські матеріали, т.я. не надано жодного доказу, який підтверджує, що ці витрати зроблені позивачем, пов'язуються з відновленням порушеного права.

Як необґрунтовані визнаються судом і включені до розрахунку збитків витрати, пов'язані з придбанням ліків і ін. супутніх засобів, т.я. не надано жодного доказу, який підтверджує, що ці витрати перебувають у причинному зв'язку із діями відповідача.

Що стосується показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про погіршення стану здоров'я позивача саме внаслідок протиправних дій відповідача, то на думку суду показання вказаних осіб в зазначеній частині, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки є недопустимими доказами у розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, у зв'язку з тим, що для з'ясування цих обставин необхідні спеціальні знання, тому доводиться такі обставини повинні визначеними ЦПК засобами доказування, а саме, висновками експертів. Доведення вказаних обставин не може ґрунтуватись на показаннях свідків.

З урахуванням змісту спірних правовідносин, обставин справи та зібраних у справі доказів, інші доводи та аргументи позивача до уваги суд не приймає через їх явну необґрунтованість, т.я. ці доводи та аргументи не підтверджують заявлені вимоги, а тому не мають значення для розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25).

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування шкоди належить задовольнити частково, оскільки за наслідками судового розгляду суд встановив, що діями відповідача, які полягали у пошкоджені належного позивачеві майна, тобто, протиправними у розумінні цивільного законодавства, останньому завдано збитків у виді власне пошкодження майна та витрат, пов'язаних з його відновленням, загальний розмір яких, складає 4326,80 грн.

В силу ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволенні позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 520,00 грн.,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 223, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 /ІПН не відомий, проживає за адресою: 03049, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_3 / ІПН не відомий, проживає за адресою: 03049, АДРЕСА_2/ матеріальну шкоду в сумі 3136,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 520,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.В. Лазаренко