Справа № 442/3063/16-ц
Провадження № 4-с/442/4/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням від 17.03.2015 №№ 442/4563/14 колегія суддів Апеляційного суду Львівської області встановила, що не існує правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 так як СПД ФО, який уклав договір оренди та зазначений у виконавчому листі до участі у виконавчому провадженні не залучався, а отже державний виконавець не має підстав вимагати у ОСОБА_1 виконання судового рішення. Постановою від 07.04.2016 про накладення штрафу і розмірі 340 грн встановлено, що постановою від 25.03.2016 призначено новий строк виконання до 06.04.2016. В той же час у постанові від 25.03.2016 відсутня інформація про призначення строку до 06.04.2016. В третьому абзаці листа від 07.04.2016 № 09-13/В-7/2105 в.о. начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ призначено новий строк, що не може ототожнюватися з рішенням державного виконавця про призначення виконання примусового виконання судового рішення. В листі від 07.04.2016 № 09-13/В-7/2105 державний виконавець зобовязує його до 06.04.2016 вчинити дію, що є фізично неможливим, оскільки стягувач перешкоджає цьому бетонними блоками, а також попереджає його про відповідальність за невиконання при фактичному односторонньому виконанні рішення суду стягувачем.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 вимоги, заявлені у скарзі на дії державного виконавця підтримали з урахуванням уточнень, викладених у письмовому виступі, з підстав, в ній викладених.

В судові засідання стягувач ОСОБА_3, начальник ВДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області не зявилися та про причини неявки суду не повідомили. Суд дійшов висновку, що неявка стягувача та начальника ВДВС не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Оскільки на час розгляду скарги державний виконавець Матіїшин А.Я. звільнився, то в судове засідання зявився державний виконавець Костишин Н.Р.

В судове засідання 12.01.2018 державний виконавець Костишин Н.Р. не зявився. В судовому засіданні 20.11.2017 державний виконавець Костишин Н.Р. проти вимог скарги заперечував. Зазначив, що на даний час виконавче провадження в частині повернення нежитлового приміщення закінчено 22.04.2016 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження, а постанову про відкриття виконавчого провадження боржник оскаржував чотири рази, втім її скасовано не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України (в редакції Закону України від 04.11.2010 № 2677-VI) Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.07.2015 у справі № 442/3299/15-ц було частково задоволено позов ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі в сумі 30 000 грн, 15 670 грн 80 к. інфляційних нарахувань за час прострочення зобовязання, 964 грн 50 к. 3% річних від простроченої суми боргу, 9 875 грн 47 к. пені, 4 074 грн 73 к. процентів за безпідставне користування грошовими коштами. Зобовязано ФОП ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 нежитлове приміщення по вул. Б. Лепкого, 39 в м. Дрогобичі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2015 рішення суду першої інстанції в частині позову про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 074 грн 73 к. процентів за безпідставне користування грошовими коштами скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду в частині судового збору змінено, зменшено його розмір до 565 грн 11 к. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.08.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.07.2015 у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.12.2015 залишено без змін.

25.02.2016 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано виконавчий лист про зобовязання ФОП ОСОБА_1 повернути позивачу ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 18 кв. м за адресою: м. Дрогобич, вул. Б. Лепкого, 39.

Постановою від 18.03.2016 державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП № 50548017 з виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.02.2016 про зобовязання ФОП ОСОБА_1 повернути позивачу ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 18 кв. м за адресою: м. Дрогобич, вул. Б. Лепкого, 39. Надано строк для добровільного виконання рішення суду до 24.03.2016.

Вказану постанову було надіслано боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 670 та яку він отримав 23.06.2016.

Відповідно до відбитку штампу канцелярії ДВС 24.03.2016, боржник звернувся до державного виконавця з заявою про продовження строку виконання в добровільному порядку через те, що постанову про відкриття виконавчого провадження він отримав 23.03.2016, а тому не зміг її добровільно виконати.

25.03.2016 державний виконавець Матіїшин А.Я. склав акт про те, що рішення суду станом на 25.03.2016 добровільно не виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Боржником не надано суду доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 ним оскаржувалася та така постанова була скасована за його скаргою, в тому числі і рішенням суду апеляційної інстанції, на яке він посилається у своїй скарзі, а державний виконавець заперечив факт її скасування. Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження є чинною, то державний виконавець мав право вимагати примусового виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України „Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Суд погоджується з доводами скаржника, що відкладення виконавчих дій за підписом в.о. начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ, а не безпосередньо державним виконавцем шляхом винесення постанови є неправомірним. Скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Надання листом від 07.04.2016 № 09-13/В-7/2105, підписаним в.о. начальника відділу ОСОБА_5 (виконавець ОСОБА_2Я.), адресований боржнику ОСОБА_1 та стягувачу ОСОБА_3, зобовязано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 нежитлове приміщення загальною площею 18 кв. м за адресою: м. Дрогобич, вул. Б. Лепкого, 39 до 06.04.2017, тобто за день до написання листа, суд сприймає як описку, оскільки в цьому ж листі зазначено, що ВДВС Дрогобицького МРУЮ повторно призначив строк виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/3299/15-ц до 12.04.2016.

Щодо посилання скаржника на те, що стягувач перешкоджав добровільному виконанню судового рішення слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України „Про виконавче провадження в редакції Закону, що діяла на момент проведення виконавчих дій) сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа про зміну місця роботи.

Оскільки боржником не було надано доказів письмового повідомлення державного виконавця про неможливість виконання рішення суду, то державний виконавець правомірно зобовязував боржника виконати рішення суду та попереджав його про відповідальність за таке невиконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо не відкладення виконавчих дій з 06.04.2016 до 12.04.2016 постановою.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.С. Кучаковський