Справа № 573/2176/18
Номер провадження 2/573/698/18
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Білопільська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції Сумської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 липня 2012 року помер його батько ОСОБА_4. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок під №51 по вул. Центральній у с. Катеринівка Білопільського району Сумської області. На день смерті батько проживав разом з ним та зі своєю дружиною ОСОБА_2. Остання разом з його сестрою, ОСОБА_3, відмовилися від прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька, подавши нотаріусу відповідні заяви. Зі свого боку він в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезгаданий будинок йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_4 просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 14 липня 2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Катеринівка, вул. Центральна, 51.

Ухвалою від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження (а. с. 24-25).

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 63).

Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області у підготовче судове засідання не зявився. Виконуючий обовязки сільського голови надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 29).

Треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не зявилися. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, з позовом згодні (а. с. 64-65).

Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції Сумської області у підготовче судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори ОСОБА_5 надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 28).

У звязку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами.

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

В силу положень ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини чи подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Судом встановлено, що 14 липня 2012 року у с. Катеринівка Білопільського району Сумської області помер ОСОБА_4, який є батьком позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3, а також чоловіком третьої особи ОСОБА_2 (а. с. 4-8, 20).

Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Катеринівка, вул. Центральна, 51, який за даними погосподарського обліку Павлівської сільської ради побудований ОСОБА_4 у 1963 році (а. с. 9-11, 19).

Згідно з довідкою Павлівської сільської ради від 22 листопада 2018 року ОСОБА_4 постійно і на день смерті 14 липня 2012 року був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із дружиною - ОСОБА_2 та сином - ОСОБА_1. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом Павлівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що 06 грудня 2012 року приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі заяви ОСОБА_1 заведена спадкова справа №12/2012 після ОСОБА_4, який помер 14 липня 2012 року, номер у спадковому реєстрі 53869356. Дружина померлого ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка та батька, відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку. Позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а. с. 30-62).

Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, та виходячи з аналізу наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 14 липня 2012 року та є єдиним спадкоємцем останнього за законом.

За даними Філіалу Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця КП Сумське міське бюро технічної інвентаризації від 06 листопада 2018 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Катеринівка, вул. Центральна, 51, за фізичною чи юридичною особою не зареєстровано (а. с. 12).

Відповідно до висновку та довідки КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 28 листопада 2018 року житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями, що знаходяться за вказаною вище адресою, зведені з дотриманням архітектурних, санітарних і протипожежних норм та правил, знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 13-14).

Частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Вказаним нормативним актом передбачалася державна реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_4, який помер 14 липня 2012 року, набув право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Катеринівка, вул. Центральна, 51, у порядку, який був передбачений законодавством, що діяло на момент виникнення цього права.

Разом з цим, у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за вказаною вище адресою (а. с. 16).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268- 1270, 1273 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року ст. ст. 4, 5, 12-13, 76-78, 81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, , юридична адреса: Сумська область, Білопільський район, с. Павлівка, вул. Хілкова, 25, треті особи: ОСОБА_2, мешканка м. Суми, проїзд Євгена Маланюка, 7, ОСОБА_3, мешканка м. Ворожба Білопільського району Сумської області, вул. Слобідська, 8, Білопільська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції Сумської області, юридична адреса: Сумська область, м. Білопілля, вул. Торгова Площа, 26 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 14 липня 2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Катеринівка, вул. Центральна, 51.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: