Справа № 569/9027/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до звернення до суду з позовом, -

В С Т А Н О В И В :

15 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду із заявою про забезпечення позову до звернення до суду з позовом.

У своїй заяві вказують, що має намір звернутись в Рівненський міський суд Рівненської області з відповідним позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, усунення перешкод в користуванні належним її майном шляхом скасування договору аренди квартири.

В обгрунтування заяви вказують, що згідно Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 18 листопада 2000 року, зареєстрованої Рівненською універсальною товарно-майновою буржею "Гарант", нею була придбана однокімнатна квартира № 53, по вул. Костромська, 3-а в м. Рівне. Вищевказана квартира була придбана під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю з ОСОБА_3 Згідно договору купівлі - продажу від 18 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу - ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1481, - вказана квартира була відчужена ОСОБА_5. Однак, Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 10 липня 2012 року, залишеним без змін Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - вищевказаний договір купівлі - продажу належної їїі квартири був визнаний недійсним. Проте, не зважаючи на вищевказані судові рішення, ОСОБА_5 продовжує вчиняти численні протиправні дії стосовно належного її майна. Вказує, що ОСОБА_5, не будучи власником спірної квартири № 53 за вищевказаною адресою, ігноруючи вищевказані судові рішення, на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, який визнаний судом недійсним, в рахунок погашення своєї заборгованості перед іншою особою - ОСОБА_6, без її відома, передав у власність останньому належну її квартиру, що було затверджено мировою угодою, затвердженою Ухвалою Рівненського міського суду від 14 травня 2015 року. Однак, після того, як вона дізналась про існування вищевказаної Ухвали суду, апеляційний суд Рівненської області своєю Ухвалою від 20 грудня 2016 року, яка на сьогоднішній день не скасована і набрала законної сили, задовольнив її апеляційну скаргу та скасував вищевказану ухвалу суду першої інстанції від 14 травня 2015 року. Крім того, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 січня 2014 року, за її апеляційною скаргою, визнано не дійсним договір іпотеки від 28 вересня 2011 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Проте, на сьогоднішній день, ОСОБА_7 продовжує чинити протиправні дії стосовно неї та створювати перешкоди в користуванні належним її майном. Згідно з інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно - належна заявнику квартира відповідно до договору купівлі- продажу від 27.07.2017 року, серія та номер: 1715, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_8 - продана ОСОБА_9. Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за результатами розгляду вищевказаного позову з яким вона має намір звернутись до суду просить накласти арешт на квартиру

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими, як зазначає заявник, він має намір звернутися до суду, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оцінюючи характер позовних вимог, з якими ОСОБА_10 має намір звернутися до суду і про які вона зазначає у своїй заяві про забезпечення позову, суд визнає, що вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати, не відповідає позовним вимогам і доцільність вжиття таких заходів забезпечення є необґрунтованою.

В заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного заявником заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальний намір відчужити квартиру, а отже відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Суд також враховує ту обставину, що про наявність договору купівлі-продажу від 27.07.2017 року заявниця дізналася 30.03.2018 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак станом на сьогоднішній день не зверталась до суду із позовом.

Керуючись ст.ст.149,150,153,258,259,260,261,352,353,354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до звернення до суду з позовом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Харечко С.П.