Справа № 375/2437/18 Номер провадження 6/375/32/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 Рокитнянський районний суд Київської області в складі головуючого судді Литвина О.В., при секретарі Юрченко Л.В., розглянувши у приміщенні суду в смт.Рокитне подання головного державного виконавця Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1

про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон директору ТОВ "Виробниче-Збутове підприємство "Нафтогазнафтопродукт" ОСОБА_2 у звязку з ухиленням вказаної юридичної особи як боржника від виконання зобовязання по сплаті боргу (недоїмки) по сплаті штрафу.

В обгрунтування подання посилається на те, що боржник ухиляється від виконання зобовязання, не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна та доходів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

На разі, положення п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Зміст положень вказаних правових норм вказує на існування між ними певних колізій.

Разом з тим, з огляду на розяснення пункту четвертого листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" (При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом), зважаючи, що ЦПК є загальним нормативно-правовим актом по відношенню до Закону України "Про виконавче провадження", який слід вважати спеціальним нормативно-правовим актом, суд вважає за необхідне при розгляді подання керуватися саме положеннями Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Позаяк, як зясовано судом, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обовязків щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості (недоїмки) по сплаті штрафу. Більше того, як вбачається, державний виконавець вказує на обставини, які по суті унеможливлюють виконання рішення органу фіскальної служби - відсутність коштів на рахунках підприємства та відсутність належного останньому на праві власності майна.

За викладеного слід прийти до висновку, що належних та допустимих доказів того, що дійсно боржник свідомо не виконував та продовжує не виконувати належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, державним виконавцем суду не надано. Крім того, державним виконавцем не обгрунтовано з посиланням на відповідні докази, що боржник може ухилитись від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги подання є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 441 ЦПК України, ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон директору ТОВ "Виробниче-Збутове підприємство "Нафтогазнафтопродукт" ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Рокитнянський районний суд.

Суддя О.В.Литвин

Ухвала набрала законної сили "____"_____________________20____