АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/360/17 Номер провадження 22-ц/786/309/18Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

05 січня 2018 року м. Полтава

Суддя-доповідач судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Абрамов П.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року, постановлену під головуванням судді Андрущенко-Луценко С.В., повний текст рішення виготовлений 03 жовтня 2017 року, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зобовя"язання відновити нежитлове приміщення у передній стан,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року у даній справі призначено будівельно-технічну експертизу.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Славкіної М.А. звернулвся 28 листопада 2017 року з апеляційною скаргою на ухвалу суду згідно вимог ЦПК в редакції 2004 року ( з подальшими змінами та доповненнями).

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає до залишення без руху за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України ( в редакції ЦПК 2004 року з подальшими змінами) апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п"яти днів з дня отримання її копії.

Апелянт у додатках до апеляційної скарги надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поважність причин пропуску вмотивовує значним завантаженням працівників юридичного відділу, зумовленим ліквідаційною процедурою, позовами про поверення депозтних вкладів. Також вказує на відсутність у банку можливості відправляти вихідну кореспонденцію, оскільки були затримки з оплати поштових відправлень.

Вирішуючи питання обгрунованості доводів апелянта в частині поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали суду від 03 жовтня 2017 року була отримана ПАТ "ВіЕйББанк" 09 жовтня 2017 року ( а.с. 2,3 Т-2).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України ( в редакції 2004 року з подальшими змінами та доповненнями) особи, які беруть участьу справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки.

Апелянт не надав жодних доказів у підтвердження обставин, на які він посилається як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали.

У зв"язку з цим причини, наведені апелянтом у заяві, беззаперечно не можуть бути визнані поважними для поновлення ПАТ "ВіЕйБі Банк"" строку на апеляційне оскарження ухвали, і потребують додаткового обгрунтування та надання доказів.

Справа надійшла на адреу апеляційного суду 03 січня 2018 року, у зв"язку з чим застосовуються процесуальні норми ЦПК в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України (Закон України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати ПАТ "Просто-страхуваня" строк для звернення з вмотиваним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Окрім цього, апелянт звернулася з клопотанням про відстрочення оплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду до ухвалення рішення у справі.

Підставами для цього вказує важкий фінансовий стан Банку, інформація про що є публічною і доказування не потребує. Вказує на наявнісь норм Закону України "Про судовий збір" щодо пільг уповоноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у справах, пов"язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, які втратили чинність 01 вересня 2015 року, а також законопроект, положення якого передбачають поверненя до норм Закону пільг в цій частині.

Наводить прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 19 червня 2001 року у справі "Круез проти Польщі", наголошуючи на тому, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду.

Вирішуючи обгрунтованість клопотання скаржника щодо відстрочення сплати судового збору до розгляду справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовій збір» (в редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги 03.09.2015 року) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не віднесена до категорії осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від такої сплати (абз.2 п. 29 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на доступ до суду.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

В рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»: суд вважає, що судові власті не змогли забезпечити належного балансу між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Збір, який вимагався від заявника за розгляд його справи, був надмірним. Внаслідок цього він утримався від позову, і його справу так і не було розглянуто судом. Це, на думку Суду, завдало шкоди самій суті його права на доступ до суду.

Разом з тим, в рішенні від 5 червня 2003 року Рейтер проти Німеччини по питанню прийнятності скарги, скарга визнана неприйнятною, що стосується пункта 1 Статті 6 Конвенції (доступ до правосуддя). Зобов»язання виплатити Конституційному суду 1 500 німецьких марок в якості авансу в рахунок судових витрат до того, як суд винесе по справі своє рішення, не є обмеженням права на доступ до правосуддя, яке само по собі несумісне з пунктом 1 Статті 6 Конвенции. Скарга визнана явно безпідставною.

Враховуючи, що апелянт є юридичною особою, до матеріалів справи не додано жодного доказу, які б свідчили про те, що сплата судового збору є надмірним тягарем для апелянта, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновків, що зобов"язання апелянта сплатити судовий збір, не є порушенням ст. 6 Конвеції щодо доступу до суду.

Твердження апелянта про наявність зареєстрованого у Верховній Раді України законопроекту не являється беззаперечною обставиною для звільнення (відстрочення або розстрочення) сплати судового збору, оскільки не являється Законом, який підлягає обов'язковому застосуванню. Окрім того, слід зазначити, що суд не може вирішувати будь-які правовідносини на майбутнє та, припускаючи їх виникнення, робити будь-які висновки, а тому ці доводи апелянта не беруться до уваги.

Враховуючи вищевикладене, підстав неможливості здійснення оплати суми судового збору не вбачається, а тому в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно, оплаті апелянтом підлягають 1600 гривень 00 копійок. Розрахунковим рахунком суду апеляційної інстанції є наступний: Отримувач: УДКСУ у м. Полтаві, ; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019, р/р 0002, код доходів бюджету: 22030101.

Керуючись ст. 294 ЦПК (в редакції 2004 року з подальшими змінами) ст. 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року - залишити без руху та надати апелянту строк для звернення з вмотиваним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та для усунення вказаних недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в частині визначення суми судового збору протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складений 09 січня 2018 року.

Суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ___________ П.С. Абрамов