Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/661/17 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року під головуванням судді Зайченко Є.О.

у цивільній справі №288/661/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.11.2008 року у розмірі 21 522,18 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 21.11.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачка отримала кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, в порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала. Станом на 18.04.2017 року загальна заборгованість ОСОБА_3 становить 21 522,18 грн.

Заочним Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.11.2008 року у розмірі 21 522 (двадцяти однієї тисячі п'ятисот двадцяти двох) грн. 18 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. та 315 (триста п'ятнадцять) грн. 00 коп., витрат пов'язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача, а всього 1 915 (одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) грн.

Ухвалою цього ж суду від 06 грудня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року залишено без задоволення.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зазначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідачка не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники банку апелянта з ними не ознайомили. Тому, вони не є складовою частиною договору. Відповідно до анкети-заяви між сторонами не було визначено строк внесення щомісячних платежів, відсотків за користування наданим кредитом. За таких обставин вважає безпідставними доводи позову про існування досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі і щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Крім того, в матеріалах справи відсутній оригінал довіреності, що посвідчує особу представника, а також відсутня копія довіреності посвідчена суддею. Відповідно до п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України суд мав постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н від 21.11.2008 року, на підставі якого остання заповнила анкету на отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом, була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, якими передбачені всі умови користування платіжною карткою та строки погашення кредиту, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Наведені обставини підтверджуються анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.11-26).

Зміст анкети-заяви свідчить про те, що позичальник «ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді». Ці обставини засвідчені власноручним підписом позичальника (а.с.11- зворотній бік).

Кредитний договір є чинним та жодною із сторін не оспорений.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідачку слід покласти обов»язок повернути кредитні кошти.

При цьому судом враховано, що згідно з ч.1 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Факту користування кредитними коштами відповідачка не заперечує.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 18.04.2017 року утворилась заборгованість в загальній сумі 21 522 грн.18 коп., в тому числі тіло кредиту - 6067.21 грн.; нараховані відсотки - 7947.57 грн.; нарахована пеня - 6244.44 грн.; заборгованість по судовим штрафам - 1262.96 грн.

Правильність розрахунку відповідачем не спростована.

Як вбачається із змісту п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту ( в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафта), оплати Винагороди Банку. Пунктом 1.1.7.11 зазначених Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК, за несвоєчасне виконання зобов'язання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України).

За наведених обставин суд обгрунтовано стягнув з відповідачки кредит, відсотки та пеню.

Разом з тим, покладаючи на відповідача обов»язок сплатити штрафи, судом не враховано наступне.

У правовій позиції у справі №6-2003 цс15 від 21.10.2015 року Верховний Суд України роз»яснив, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягнутої судом першої інстанції заборгованості на величину штрафів.

На підставі викладеного та відповідно до ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутої з відповідачки заборгованості.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року змінити. Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором з 21522,18 грн. до 20259,22 грн. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 25.01.2018 року.