РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа ОСОБА_6 профспілкова організація Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект про визнання незаконним наказу про звільнення, встановлення періоду роботи без укладання трудового договору, стягнення заробітної плати, визнання дії трудового договору контакту продовженою на невизначений строк, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа ОСОБА_6 профспілкова організація Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект про визнання незаконним наказу про звільнення, встановлення періоду роботи без укладання трудового договору, стягнення заробітної плати, визнання дії трудового договору контакту продовженою на невизначений строк, зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначила, що впродовж 28 років вона працювала в Державному підприємстві „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект на посаді начальника відділу з проектування електротехнічних розділів проекту.

В грудні 2015 року трудовим колективом вона була рекомендована для участі в конкурсі на посаду директора, за підсумками якого згідно з наказом № 49 К/ОС від 29.01.2016 року Віце-премєр міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_7 була призначена на посаду директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект.

29.01.2016 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в особі Віце-премєр міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_7, з одного боку, та ОСОБА_1, з другого боку, був укладений контракт № 6. За цим контрактом директор ОСОБА_1 зобовязувалась безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством. На підставі контракту виникли трудові відносини між ОСОБА_1 та відповідачем.

За період роботи с 29.01.2016 року до тепер позивач працювала чесно і сумлінно, стягнень за порушення трудової дисципліни не мала.

В порушення КЗпП України, вимог п. 5.6, п. 6.3 вищезазначеного контракту, за ініціативою Уповноваженого органу - Мінрегіону України, трудові відносини з ОСОБА_1 були припинені.

Виходячи з того, що на адресу підприємства ні в електронному, ні в паперовому вигляді не надсилались документи та відомості про зміну керівництва в особі ОСОБА_1, директор ОСОБА_1 продовжує працювати, виконуючи адміністративно - розпорядчі, господарські, виробничі функції в Державному підприємстві „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект з дня призначення 29.01.2016 року до тепер.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст. 23, 36, 39-1 КЗпП України, позивач вважає трудові відносини з нею фактично подовжені.

Тільки 10.08.2017 року о 14-00 годині, в приміщенні Мінрегіону України, начальником відділу управління державною власністю ОСОБА_8 їй була надана для ознайомлення ксерокопія наказу № 31 К/ОС від 31.01.2017 року за підписом державного секретаря Малашкіна М.А. про звільнення її з посади директора Державного підприємства„Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект. На зазначеній копії позивач поставила дату та підпис про ознайомлення, зазначила письмово те, що буде оскаржувати наказ в судовому порядку. При цьому, їй було відмовлено у наданні завіреної копії наказу про її звільнення та можливості ознайомлення з оригіналом наказу.

Невиконання ОСОБА_8 законних вимог про надання документів призвело до необхідності позивача звертатись додатково персонально в кабінетах до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, але названі посадові особи також не виконали законні вимоги, що примушує позивача звернутись до суду з заявою про витребування документальних доказів, в тому числі наказу № 31 К/ОС від 31.01.2017 року про звільнення ОСОБА_1

Посилаючись на зазначене, позивач просить суд визнати незаконним і скасувати Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 31 К/ОС від 31.01.2017 року „Про звільнення з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект ОСОБА_1. Встановити період роботи ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект без укладання трудового договору з 01.02.2017 року до прийняття судового рішення за цим позовом. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати директора проектного інституту в системі Мінрегіону України у встановленому судом періоді роботи позивача без урахування фактично виплаченої заробітної плати. Вважати дію трудового договору контракту № 6 від 29.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 і Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, як вищим органом управління Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект, продовженою на невизначений строк, спонукати відповідача до видачі наказів про оформлення трудових відносин, про продовження дії контракту, про нарахування та виплату заробітної плати.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, які викладені у позові.

Представники третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 профспілкової організації Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект підтримали повністю заявлені позивачем позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду заперечення, в яких зазначив, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.11.2011 року № 1114 „Питання управління Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства об'єктами державної власності Державне підприємство „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект віднесено до сфери управління Мінрегіону. Згідно п. 12 ч. 4 ст. 10 Закону України „Про центральні органи виконавчої влади Державний секретар міністерства звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління міністерства. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно наказу Мінрегіону від 29.01.2016 року № 49 К/ОС позивач призначена на посаду директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект на умовах контракту терміном з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року. Відповідно до наказу Мінрегіону від 31.01.2017 року 31 К/С ОСОБА_1 звільнена з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект у звязку з закінченням строку дії контракту.

Погодження звільнення позивача з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект надано листом Запорізької обласної державної адміністрації від 27.01.2017 року № 00437/08-36.

Наказом Мінрегіону від 31.01.2017 року № 32 призначено виконуючим обовязки директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект ОСОБА_13

Припинення дії контракту та звільнення позивача відповідають вимогам закону, а отже правові підстави для сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні.

Окрім того, відповідно до умов контракту, заробітна плата директору нараховується за рахунок частки доходу, одержаного Підприємством, в результаті його господарської діяльності.

Пунктом 7.3. розділу 7 Статуту Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект передбачено, що прибуток Підприємства, який залишається після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, оплату відсотків по кредитах банків, внеску передбачених законодавством України податків та інших платежів до бюджету, залишається у повному його розпорядженні.

Отже, джерелом виплати заробітної плати директора є кошти Підприємства та середній заробіток за час вимушеного прогулу не може бути стягнуто з Мінрегіону.

Крім цього, ОСОБА_1, визнаючи в позовній заяві факт ознайомлення її зі змістом наказу Мінрегіону від 31.01.2017 року № 31 (про її звільнення), протиправно продовжує фактично керувати Державним підприємством „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект, не перебуваючи при цьому з Міністерством в трудових відносинах.

Також і підстави для встановлення судом факту періоду роботи позивача на посаді директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект з 01.02.2017 року відсутні.

Посилаючись на зазначене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін по справі, представників третьої особи, допитавши свідків, дослідивши обставини справи, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обовязки та відповідальність.

Судом встановлено, що наказом від 29.01.2016 року № 49 К/ОС ОСОБА_1 призначено з 01.02.2016 року на посаду директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект як таку, що перемогла в конкурсному відборі, на умовах контракту терміном з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року включно (а.с. 102).

Також встановлено, що 29.01.2016 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Орган управління майном) в особі Віце-премєр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_7, з одного боку, та громадянка ОСОБА_1, з другого боку, уклали Контракт, відповідно до якого ОСОБА_1 наймається (призначається) на посаду директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект строком на один рік: з 01.02.2016 року по 31.01.2017 року включно (а.с. 25-35).

Отже, між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України і позивачем на підставі контракту від 29.01.2016 року, як особливою формою трудового договору, виникли трудові правовідносини.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України врегульовано, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку на який його укладено (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно з ч. 3 статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу.

За ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Листом № 7/21-574 від 17.01.2017 року до Запорізької обласної державної адміністрації згідно абзацу другого статті 36 Закону України „Про місцеві державні адміністрації, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 року № 818 „Про затвердження Порядку погодження з ОСОБА_14 міністрів Автономної республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади відповідач просив погодити звільнення, у звязку із закінченням терміну дії контракту 31.01.2017 року ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект (а.с. 103).

Як вбачається з листа № 00437/08-36 від 27.01.2017 року за підписом голови обласної державної адміністрації ОСОБА_15, Запорізька обласна державна адміністрація погодила звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект у звязку із закінченням дії контракту (а.с. 104).

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.01.2017 року 31 К/ОС про звільнення з посади директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект, припинено дію контракту від 29.01.2016 року № 6, укладеного між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та ОСОБА_1, відповідно до підпункту а) пункту 5.2 розділу 5 цього контракту та звільнено ОСОБА_1, директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект, 31.01.2017 року у звязку із закінченням строку дії контракту згідно з пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України (а.с. 105).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.11.2011 року № 1114 „Питання управління Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства об'єктами державної власності Державне підприємство „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект віднесено до сфери управління відповідача.

Згідно п. 12 ч. 4 ст. 10 Закону України „Про центральні органи виконавчої влади Державний секретар міністерства звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління міністерства.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

При укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їх права, обовязки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору.

За вказаних обставин суд визнає, що при припиненні дії контракту у звязку з закінченням його дії були дотримані як вимоги чинного законодавства, так і вимоги контракту.

Доводи позивача про порушення відповідачем вимог п. 5.6, п. 6.3 контракту є безпідставними, оскільки як встановлено в судовому засіданні за два місяці до закінчення терміну дії контракту угода про його продовження або укладення на новий чи інший термін між сторонами не укладалася.

Між тим, відповідно до п. 5.2 контракту цей контракт припинив свою дію після закінчення терміну дії контракту.

Допитані в судовому засіданні, як свідки, працівники Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які надали пояснення, що позивач фактично виконує функції керівника підприємства після її звільнення, не спростовують висновків суду щодо відповідності вимогам закону припинення дії контракту та звільнення позивача.

Разом з цим, суд відзначає, що хоча контракт припинив свою дію та з позивачем розірвано трудові відносини, вона не позбавлена можливості в порядку встановленому законом приймати участь у конкурсному відборі керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінрегіону, та акціонерних товариств, повноваження з управління корпоративними правами держави щодо яких здійснює Мінрегіон.

Про що також, проінформовано профспілковий комітет первинної профспілкової організації Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект листом за підписом голови обласної державної адміністрації ОСОБА_15 від 29.06.2017 року (а.с. 57).

Вказуючи на переслідування її з боку окремих посадових осіб Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, позивач не зверталася з відповідними заявами до правоохоронних органів, тому суд вважає, що ці ствердження не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Надані позивачем до позову та в ході судового розгляду справи документи щодо листування Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект, в тому числі листування первинної профспілкової організації підприємства, з різними юридичними особами та посадовими особами, а також податкова звітність підприємства, не містять інформації, щодо предмету доказування в даній справі, тому суд визнає їх неналежними доказами.

Отже, доказів того, що наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 31 К/ОС від 31.01.2017 року є незаконним, судом здобуто не було.

При вищевикладених обставинах, оскільки позовні вимоги позивача у цій справі провстановлення періоду роботи ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект без укладання трудового договору з 01.02.2017 року до прийняття судового рішення за цим позовом; стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати директора проектного інституту в системі Мінрегіону України у встановленому судом періоді роботи позивача без урахування фактично виплаченої заробітної плати; вважати дію трудового договору контракту № 6 від 29.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 і Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України як вищим органом управління Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект, продовженою на невизначений строк, спонукання відповідача до видачі наказів є похідними за своїм змістом від первісних позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 31 К/ОС від 31.01.2017 року, а тому відмова у задоволенні первісних позовних вимог позивача у цій справі є підставою для відмови у задоволенні похідних від них позовних вимог позивача.

За вказаних обставин суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки підстав для задоволення позову судом не встановлено, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа ОСОБА_6 профспілкова організація Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивілпроект про визнання незаконним наказу про звільнення, встановлення періоду роботи без укладання трудового договору, стягнення заробітної плати, визнання дії трудового договору контакту продовженою на невизначений строк, зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Дата складання повного судового рішення: 29 січня 2018 року.

Суддя: Ю.В.Геєць