Справа № 202/2994/16-ц
Провадження № 8/202/2/2018
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника -ОСОБА_2,

представника заявника -ОСОБА_3,

заінтересованої особи -ОСОБА_4

представника заінтересованої особи - ОСОБА_5

представника заінтересованої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018 року справа була розподілена судді Слюсар Л.П.

8 лютого 2018 року цивільна справа була повернена з Апеляційного суду Дніпропетровської області з ухвалою суду від 02.02.2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року.

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року їй було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності. Зустрічний позов ОСОБА_7 до неї про усунення перешкод у користуванні майном задоволений.Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року, первісний позов ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без розгляду. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року, її апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року залишено без змін.

Їй стало відомо, що 03 січня 2018 року в ході досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0000349, ОСОБА_4 було допитано в якості свідка слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області. Будучи допитаним ОСОБА_4 зазначив, що в нього було відсутнє вільне волевиявлення на подання позову про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_10 та визнання договору довічного утримання дійсним, його права не були порушені, оскільки він ніколи не був знайомий з ОСОБА_10 та ніколи з нею не проживав у спірному домоволодінні.

Вважає, що свідчення ОСОБА_4 є істотними для справи обставинами, та були невідомі ОСОБА_1 на час розгляду цивільної справи в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська.

Враховуючи викладене, просила: скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_11 та її представники заяву підтримали та просили її задовольнити. Вказали, що нововиявленими обставинами слід вважати не сам протокол допиту свідка від 03.01.2018 року, а факти, які зафіксовані у даному протоколі. Тобто, нововиявленими обставинами слід вважати саме той факт, що ОСОБА_4 ніколи не подавав позов до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про визнання договору довічного утримання дійсним, вільного волевиявлення ОСОБА_4 не було, а його права не були порушені, оскільки ОСОБА_4 ніколи не був знайомий із ОСОБА_10, ніколи з нею не проживав у спірному домоволодінні, не укладав з ОСОБА_10 договір довічного утримання та відповідно ніколи не мав права на спірне домоволодіння, більше того не відчужував ОСОБА_7 будинок, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Єнісейська, буд.43. Зазначили, що даний протокол допиту був складений після розгляду справи у суді першої інстанції, а судом апеляційної інстанції не було надано ніякої оцінки даним обставинам та взагалі вони не досліджувалися. Даний протокол фіксуєфактичні обставини, дослідження яких могли б призвести до іншого результату судового розгляду, оскільки підтверджують той факт, що ОСОБА_7 набув право власності на будинок без будь-яких законних підстав.

Представники заінтересованої особи ОСОБА_7 ОСОБА_12, ОСОБА_13, у судовому засідання заперечували проти задоволення заяви, з підстав зазначених у письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду 06 березня 2018 року. Зазначили, що ОСОБА_1 під час розгляду її апеляційної скарги у апеляційному суді Дніпропетровської області було подано протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 03.01.2018 року, відомості в якому вона просить визнати нововиявленими обставинами, та посилалася на відповідний протокол як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, та у суду апеляційної інстанції була можливість дослідити та проаналізувати зазначений доказ, а, отже, протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 03 січня 2018 року не є нововиявленою обставиною у справі. Крім того, порушення судом апеляційної інстанції порядку дослідження доказів може бути підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Крім цього, з аналізу показів ОСОБА_4, наданих під час допиту 03.01.2018 року у межах кримінального провадження №0000349, не вбачається, що вони жодним чином впливають на виникнення у ОСОБА_1 права на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Єнісейська, 43, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не належить до переліку осіб, які мають право на спадкування домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Єнісейська, 43 спадкової маси після смерті ОСОБА_10 Вказали, що визнання чи заперечення ОСОБА_4 факту проживання з ОСОБА_10 та відчуження ОСОБА_7 обєкту нерухомості який розташований за адресою: м. Дніпр, вул. Єнісейська,43 не спричиняє виникнення у ОСОБА_1 права власності на дане майно. Отже, порушення права ОСОБА_1 на майно в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не відбулося, у звязку з чим воно не підлягає судовому захисту, в тому числі шляхом перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду. Також, наголошували, що протокол допиту свідка у кримінальному провадженні, в якому відсутній вирок не є належним та допустимим доказом у зазначеній справі та не може бути визнаним істотною обставиною у справі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд задовольнити заяву ОСОБА_1

ОСОБА_4 вказав, що позовну заяву до Індустріального районного суду він не подавав та не підписував, як і не подавав заяви про перегляд заочного рішення, ніколи не приймав участь у розгляді цивільної справи. Зазначили, що ОСОБА_4 не має до спірного будинку і до колишньої власниці жодного відношення. Він не знав, що на його імя було зареєстровано право власності на будинок №43 по вул. Єнісейській в м. Дніпро і що його було зареєстровано в ньому. ОСОБА_7 дійсно ОСОБА_4 раніше інколи допомагав, надаючи незначні грошові суми за можливість отримання кредитних коштів, за реєстрацію його як фізичної особи підприємця, за отримання паспорту, якого він не мав і взагалі не мав навіть постійного місця проживання. ОСОБА_7 використовував його як особу без постійного місця проживання та без роботи, як особу, що мала алкозалежність, зловживаючи його довірою та шляхом обману ОСОБА_7 став власником чужого будинку.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, її представників, представників ОСОБА_7, ОСОБА_4 та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом встановлено, що 13 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Справа 202/2994/16-ц.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 подано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача ОСОБА_4, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви в якій зазначила в якості відповідача КаминінаВячеслава Валерійовича, та в якості третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, просила: встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_10 з 2000 року по день смерті 05.10.2015; визнати ОСОБА_1 спадкоємницею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_10, визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння № 43, яке розташоване по вулиці Єнісейській у місті Дніпро, разом з господарськими будинками та спорудами укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зі скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права, визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння № 43, яке розташоване по вулиці Єнісейській у місті Дніпро, разом з господарськими будинками та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 400 кв.м., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 03.08.2016 року за № 1251 зі скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на домоволодіння № 43, що розташоване по вулиці Єнісейській у місті Дніпро, разом з господарськими будинками та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_10 оскільки проживала з останньою протягом останніх пяти років її життя, а судове рішення на підставі якого за ОСОБА_4 визнано право власності було скасовано на момент його відчуження ОСОБА_7 Справа 202/4706/16-ц.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року цивільну справу № 202/4706/16-ц, провадження № 2/202/2390/2016 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_14, третя особа: Шоста дніпропетровська нотаріальна контора,приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом передано судді Індустріального районного суду м. ДніпропетровськаМорозу В.П. для обєднання та обєднано з цивільною справою № 202/2994/16-ц, провадження №2/202/1702/2016 за позовом ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В листопаді 2016 року ОСОБА_7 подав зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком № 43 по вул. Єнісейській у м. Дніпро, які вчиняються ОСОБА_1, в якому зазначив, що він є добросовісним набувачем зазначеного будинку, а ОСОБА_1 чинить йому перепони у користуванні ним.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2017 року позовна заява ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом залишена без розгляду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном - задоволено, усунуто ОСОБА_7 перешкоди у користуванні житловим будинком № 43 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Єнісейська, які вчиняються ОСОБА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати.

Судом в обґрунтування рішення зазначено, що під час розгляду справи не встановлено наявності сумісного факту проживання однією сімєю ОСОБА_10 та ОСОБА_1, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_1 спадкоємцем після смерті ОСОБА_10, та визнання договорів з продажу 1/2 частини домоволодіння недійсними, оскільки ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року, зазначене рішення залишено без змін, оскільки суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки факт сумісного проживання з покійною ОСОБА_10 не знайшов свого відображення, у звязку з чим немає підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок № 43 по вул. Єнісейській у м. Дніпро, як за спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_10, оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_10

Щодо вимог позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 будинку № 43 по вул. Єнісейській у м. Дніпро та визнання права власності на будинок № 43 по вул. Єнісейській у м. Дніпро, як за спадкоємицею четвертої черги, апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_1 не є належним позивачем, оскільки не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_10, а ОСОБА_7 є добросовісним набувачем майна.

ОСОБА_1 підставою для перегляду рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року у звязку з нововиявленими обставинами зазначено свідчення ОСОБА_4, допитаного в якості свідка, слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 03 січня 2018 року в ході досудового розслідування в межах кримінального провадження № 0000349, які є істотними для справи обставинами, та були невідомі ОСОБА_1 на час розгляду цивільної справи в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська.

Вирішуючи питання про наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії», ЄСПЛ зазначено, що процедура скасування остаточного судового рішення у звязку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Щодо зазначення новизни обставин, а саме протоколу допиту від 03 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000349,як свідка ОСОБА_4, то як вбачається із матеріалів справи 16 січня 2018 року до апеляційного суду Дніпропетровської області під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року, апелянтом було подано протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 03 січня 2018 року ( т.4 а.с.84-85). Отже, на час винесення у справі Апеляційним судом постанови від 17 січня 2018 року було відомо про існування протоколу допиту, на які наразі посилається заявник ОСОБА_1

Щодо істотного значення обставин по справі, то, як вбачається із матеріалів справи, визнання чи заперечення ОСОБА_4 факту проживання з ОСОБА_10 та відчуження ОСОБА_7 обєкту нерухомості, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул.Єнісейська, буд.43, не спричиняє виникнення у ОСОБА_1 права власності на дане майно.

Крім того, свідчення ОСОБА_4, які були надані в ході його допиту 03 січня 2018 року в межах кримінального провадження № 0000349 не є доказом, а є лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у спорі після закріплення належним процесуальним шляхом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наведені заявником обставини не можуть бути підставою для скасування рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року, оскільки вони не можуть розцінюватись як нововиявлені, тому відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 423,429 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року у звязку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську про визнання договору дійсним, встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня складення повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 09.04.2018 року.

Суддя Л.П. Слюсар