АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/9888/17
Проваджння № 22-ц/792/107/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Кошельника В.М.

сторін: апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2017 року (суддя Продан Б.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах, однак, на даний час подала до суду заяву про розлучення. Від шлюбу є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує навчатись у Хмельницькому університеті управління та права на денній формі навчання, не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач працює, у звязку з чим має змогу утримувати сина.

Уточнивши позовні вимоги, позивач також зазначила, що син хворіє та має діагноз папілярний рак щитовидної залози, у звязку з чим йому призначена інвалідність 2 групи із забороною тяжкої фізичної праці та психонервовим навантаженням. Лікування дороговартісне і потребує значних коштів. Крім того, син має індивідуальні антропометричні дані: зріст 2 м, розмір ноги 47, розмір одягу індивідуальний пошив, що також потребує значних витрат.

У звязку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 50% із всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2017 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25% із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 травня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. В решті позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору, розяснено порядок оскарження заочного рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, що потягло постановлення незаконного рішення.

Посилається на те, що правильно оцінивши обставини, суд, всупереч вимогам ст. ст. 199, 200 СК України, визначив розмір аліментів на повнолітнього сина з посиланням на ст. 183 СК України, яка відноситься до гл. 15 СК України і визначає частку доходу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, а відтак, визначена судом на підставі ст. 183 СК України частка, з якої стягуються аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 доходу платника аліментів, не відповідає заявленим позовним вимогам і фактичним обставинам, що склались, і не покриває усіх витрат, які необхідні на утримання сина-студента та його лікування.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Батьки, відповідно до ст. 198 СК України, зобовязані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у п. 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка в якій стягуються аліменти на одну дитину це 1/4 від усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно довідки ХУУП №189 від 22 травня 2017 року, ОСОБА_3 є студентом Хмельницького університету управління та права, денної форми навчання з 01.09.2016 року (а. с. 4).

Згідно виписного епікризу №1617 хірургічного відділення Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин ОСОБА_3 встановлено заключний діагноз: папілярний рак щитовидної залози. Згідно висновків МСЕК ОСОБА_3 призначена 2 група інвалідності (а. с. 18, 18-зворот).

Частково задовольняючи позов, суд застосував положення ст. ст. 182, 183, 191, 199 СК України, а також п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 25% частки заробітку (доходу) щомісяця і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області.

Враховуючи вимоги чинного законодавства суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та стягнув на користь позивача з відповідача аліменти у розмірі 25% частки заробітку (доходу) щомісяця, з дня предявлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Посилання апелянта на те, що суд, всупереч вимогам ст. ст. 199, 200 СК України, визначив розмір аліментів на повнолітнього сина з посиланням на ст. 183 СК України, яка відноситься до гл. 15 СК України, а відтак, визначена судом на підставі ст. 183 СК України частка, з якої стягуються аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 доходу платника аліментів, не відповідає заявленим позовним вимогам і фактичним обставинам, що склались, і не покриває усіх витрат, які необхідні на утримання сина-студента та його лікування, є безпідставним та суперечить нормам чинного законодавства.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на захворювання сина, необхідність дороговартісного лікування та індивідуальні антропологічні дані. Зазначені обставини можуть слугувати підставою для звернення до суду з іншим позовом.

Аргументи апеляційної скарги є незгодою позивача з частковим задоволенням її позову.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_4

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Категорія: 50

Доповідач - Купельський А.В.