Провадження № 2-о/243/21/2018
Справа № 243/9709/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

присяжних: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою Словянського психоневрологічного інтернату за участю заінтересованої особи: Органу опіки та піклування виконкому Словянської міської ради Донецької області про визнання фізичної особи недієздатною, -

ВСТАНОВИВ :

01 листопада 2017 року Словянський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, мотивуючи заяву тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на повному державному утриманні в Словянському психоневрологічному інтернаті, внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій, та/або керувати ними у звязку із чим не може реалізовувати свої права.

Представник заявника у судове засідання не зявилася попри належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та просила визнати ОСОБА_4 недієздатною.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Словянської міської ради ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності № 01.01-12/136 від 23 січня 2017 року (а.с. 12), у судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якому вважав доцільним визнати ОСОБА_4 недієздатною.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява Словянського психоневрологічного інтернату про визнання особи недієздатною, підлягає задоволенню з огляду на її законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні встановлено, що як видно із виписки з історії хвороби ОСОБА_3 Словянського психоневрологічного інтернату № 184 від 24 жовтня 2017 року, вона емоційно нестійка, грубо диференційована, схильна до нетримання афекту, психомоторному збудженню. Соціально дизадаптована. Потребує режиму спостереження. (а.с. 2).

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 177 від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_3 має параноїдну шизофренію, стійкий змішаний дефект. В силу враженості захворювання ОСОБА_3 не може розуміти значення своїх та керувати ними (а.с. 22-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатною, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 4 статті 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на повному державному утриманні в Словянському психоневрологічному інтернаті. Згідно із висновком судово-психіатричного експерта, ОСОБА_3 страждає на параноїдну шизофренію, стійкий змішаний дефект, та в силу враженості захворювання, не може розуміти значення своїх та керувати ними. Для захисту своїх прав потребує у встановлені над нею опіки.

Отже, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до переконання про доцільність задоволення заяви Словянського психоневрологічного інтернату, та визнання ОСОБА_3 недієздатною, а також здійснення опіки над ОСОБА_3 Словянським психоневрологічним інтернатом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 30, 39, 41, 60, 63, 66 ЦК України, ст.ст. 295-300 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву Словянського психоневрологічного інтернату за участю заінтересованої особи: Органу опіки та піклування виконкому Словянської міської ради Донецької області про визнання фізичної особи недієздатною задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 недієздатною.

Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Опіку над недієздатною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, здійснювати Словянському психоневрологічному інтернату.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя

ОСОБА_6

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2