Справа № 2-о/714/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участі: заявниціОСОБА_3
представника заявниціОСОБА_4
заінтересованої особиОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що 02 липня 1977 року її батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно матір та батько зареєстрували шлюб. Втім, ще до реєстрації шлюбу батьки проживали однією сімєю, вели спільне господарство та були повязані спільним побутом.

З часу свого (заявниці) народження 01 квітня 1954 року вона проживає у господарстві належному її батькам, що в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, право власності на яке у 2009 року було оформлено на батька, ОСОБА_7. Через те, що на час її народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, то у свідоцтві про її народження відомості про батька були записані за заявою матері «Василь».

Попри відсутність повних даних про батька, такі проблиски у свідоцтві про її народження, вона усе життя проживала разом з батьками в одному господарстві, вели спільне господарство, дбали один про другого як донька по відношенню до батьків та батьки до неї, в т.ч. доглядала за батьками до часу їх смерті.

15 лютого 2003 року померла матір ОСОБА_6, а 25 січня 2017 року помер батько ОСОБА_7 Останній на випадок своєї смерті заповів їй та онукові, ОСОБА_5 заінтересованій особі, своє майно. Однак, у звязку із тим, що у свідоцтві про народження заявниці повні відомості про батька відсутні, вона не може довести факт що є донькою померлого батька ОСОБА_7, через що не може оформити спадщину. Тому, просила встановити факт, що померлий ОСОБА_7 є її рідним батьком.

В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити. У своєму поясненні послалася на те, що батьки до реєстрації шлюбу більше ніж 25 років прожили у цивільному шлюбі. Такі обставини були повязані тим, що на той час матір формально знаходилася у зареєстрованому шлюбі з першим чоловіком, який загинув на війні. Вже під час коли матір співмешкала з ОСОБА_7, у 1954 році народилася вона. З часу свого народження проживає у господарстві батьків, яке юридично оформлено на батька. Як єдина донька, після смерті батька, разом із сином звернулися до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, проте через обставини не зазначення у свідоцтві про її народження повних даних про батька вона не може оформити спадщину. На такі обставини вона не звернула увагу, так як вважала, що імя батька «Василь», яке записано у свідоцтві є достатнім даним про те, що саме ОСОБА_7 є її біологічним батьком, який усе своє життя ставився до неї як до рідної дитини, а вона навпаки як до батька, в т.ч. доглядала за ним у старість та здійснила його похорони.

Представник заявниці ОСОБА_4 зазначив, що заявниця як донька має право на успадкування майна що залишилося після смерті батька. Відомості за місцем проживання заявниці та її батьків, наявність заповіту батька на користь заявниці, за яким остання вказана як донька є свідченням того, що померлий ОСОБА_7 є батьком заявниці, батьківство якого слід встановити за рішенням суду через відсутність повних даних про батька заявниці за свідоцтвом про її народження.

Заінтересована особа проти задоволення вимог заявниці не заперечував. Суду показав, що приходиться рідним сином заявниці та відповідно онуком померлого ОСОБА_7 Як дід ОСОБА_7 так і бабка ОСОБА_6 до часу їх смерті проживали разом в одному господарстві, як спільна родина. Дід постійно називав його онуком, а заявницею донькою, в т.ч. надавав їм грошові кошти на утримання будинку, придбання продуктів харчування, тощо. Заявниця є єдиною донькою останнього.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Судом встановлено, що заявниця, ОСОБА_8 (дівоче ОСОБА_9) В.В. народилася 01 квітня 1954 року в с. Остриця Чернівецького (нині Герцаївського) району Чернівецької області, матірю якої значиться ОСОБА_9, а батьком «Василь», що підтверджується свідоцтва про народження серії ЯЛ № 823885 від 17 квітня 1954 року (а.с. 14, 17).

Як випливає з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3, тобто заявниці, відомості про батька були виконанні відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за заявою матері) (а.с. 5).

Особа на прізвище «Кібак Олена Костянтинівна» про яке зазначено у свідоцтві про народження заявниці за відомостями Острицької сільської ради Герцаївського району за 1964-1966 та 1974-1976 роки є дружиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який значиться головою дворогосподарства розташованого в с. Остриця Герцаївського (на той час Глибоцького) району, а ОСОБА_10 заявниця є донькою останніх (а.с. 9-13).

2 липня 1977 року Острицькою сільською радою Глибоцького (нині Герцаївського) району було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (зворот а.с. 14).

За даними Герцаївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомостей щодо актового запису про шлюб ОСОБА_11 відсутній (а.с. 6).

Отже, зважаючи на вищезазначене та приймаючи до уваги, що дані про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_11 за свідоцтвом про їх шлюбу повністю збігаються з даними погосподарських книг Острицької сільської ради Герцаївського району, то у суду немає сумнівів, що дружиною за свідоцтвом про шлюб є ніхто інша ніж матір заявниці «Кібак» ОСОБА_12, які після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище ОСОБА_7.

15 лютого 2003 року ОСОБА_6 померла, а 25 січня 2017 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про смерть виданими виконкомом Острицької сільської ради Герцаївського району (а.с.04).

В розумінні ч.1 ст. ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина.

Отже, після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

Згідно зі ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Як випливає з витягу реєстрації права власності на нерухоме майно від 21 травня 2009 року житловий будинок, який розташований в с. Остриця по вул. Молодіжна, 37 Герцаївського району Чернівецької області належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (зворот а.с.17).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №004415 ОСОБА_7 належить на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 0,08 га яка розташована в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області (а.с.18).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів у рівних частках доньці ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як онуку, згідно заповіту від 05 травня 2003 року посвідченого секретарем Острицької сільської ради Герцаївського району та зареєстрований в реєстрі за № 06 (а.с. 15).

11 травня 2017 року приватним нотаріусом Герцаївського району заведено спадкову справу щодо померлого ОСОБА_7 (зворот а.с. 15).

Нормою ч. 1 ст. 130 СК України встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п.7 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір'ю) дитини, вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється.

Згідно з розясненнями викладеними у п.3 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України суд, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. У випадку якщо дитина народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно з ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 визначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зміст вищенаведених норм законодавства зводяться до того, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13, суду показала, що приходиться сусідкою заявниці, в господарстві якої до смерті проживав її батько ОСОБА_7 По досягнення пенсійного віку сама вона працювала начальником відділу звязку с. Остриця Герцаївського району тому їй знайомі більшість жителі села, зокрема батьків заявниці. Матір заявниці попри те, що проживала разом із ОСОБА_7 носила прізвище ОСОБА_13, тобто вони жили у цивільному шлюбі до їх одруження у 1977 році. Заявниця є єдиною донькою останніх та інших спільних дітей в них не було. Суду стверджувала, що неодноразово була свідком звернення заявниці до ОСОБА_7 виключно словами «батько».

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що є сестрою заявниці по лінії матері ОСОБА_15 від першого шлюбу матері. Так як батько ОСОБА_16 загинув на війні, то нею як батьком до її одруження також опікувався ОСОБА_7, який є рідним батьком заявниці. Усі вони, в т.ч. їм матір ОСОБА_9 проживала разом однією сімєю в одному господарстві. Суд підтвердила факт, що до реєстрації шлюбу матері ОСОБА_15 із ОСОБА_7 останні проживали разом у цивільному шлюбу. ОСОБА_7 за життя відносився до заявниці як до рідної доньки, турбувався про неї, надавав допомогу, разом вели спільне господарство та інших дітей в нього не було. Похорони ОСОБА_7 провела заявниця з сімєю.

Оцінюючи вищенаведені покази свідків, дані щодо народження заявниці (місця народження, записів щодо батьків), відомостей сільської ради за місцем реєстрації та проживання останніх у сукупності з поданими заявницею особистих документів щодо її народження, укладення шлюбу між батьками, свідоцтв про смерть батьків, заповіту залишеним ОСОБА_17 на імя заявниці та заінтересованої особи, копії Державного акту на ОСОБА_7 про право власності на земельну ділянку, витягу про реєстрацію права власності на ОСОБА_7 щодо домоволодіння яке розташовано в с. Остриця Герцаївського району, які могли належати лише дуже близькій людині, яка були повязана з останнім спільним побутом, веденням спільного господарства, то суд вважає доведеним факт спільного проживання заявниці ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_7, утримання останнім заявниці та визнання ОСОБА_7 за життя свого батьківства щодо ОСОБА_3

Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту, який просить встановити заявниця, має для неї юридичне значення, а саме, надає право на оформлення спадщини після смерті батька, то її вимоги підлягають задоволенню шляхом встановлення саме факту батьківства ОСОБА_7, померлого 25 січня 2017 року відносно заявниці ОСОБА_3 що відповідатиме вимогам ст. 315 ЦПК України та ст. 53 КпШС України, а не шляхом «встановлення юридичного факту».

На підставі наведеного, керуючись ст. 53 КпШС України ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 Василівни задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_7, померлого 25 січня 2017 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: