САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/4863/16-ц
УХВАЛА

20 грудня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі заяву представника позивача про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова Андрія Олексійовича, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2017 року та ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2017 року у цивільній справі №206/4863/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна в натурі, у зв'язку з нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2018 року до провадження судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцева О.П.. надійшла вищезазначена заява.

В своїй заяві представника позивача посилається на ті обставини, що при розгляді вищезазначеної справи судді Сухорукову А.О. вже було відомо про те, що заочне рішення від 06.02.2017 року у справі скасовано ним за заявою ОСОБА_5 яку вона не писала та до суду не подавала, а отже рішення від 06.02.2017 року є по суті безпідставно скасованим та у цьому випадку задоволення заяви про поворот виконання судового рішення є також безпідставним, однак незважаючи на це суддею Сухоруковим А.О. постановлено ухвалу про поворот виконання вищезазначеного судового рішення з урахуванням лише доводів ОСОБА_3 викладених у заяві про поворот виконання судового рішення, вважає, що суддею Сухоруковим не було надано належної об'єктивної та неупередженої оцінки всім обставинам у справі під час розгляду заяви ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення, зазначене викликає сумніви в неупередженості та об'єктивності судді Сухорукова А.О. під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2017 року та ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2017 року за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська 17 грудня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_6, визнано необґрунтованою, зупинено провадження у даній справі та передано її для вирішення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Вивчивши подану заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О., матеріали цивільної справи №206/4863/16-ц, суд приходить до наступних висновків.

Підставами для відводу судді, зокрема п.п. 3, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші (не передбачені п.п. 1-4 ч.1 ст.36 ЦПК України) обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Вирішуючи по суті заяву про відвід судді, суд зазначає таке.

Як вбачається з заяви про відвід судді, доводи щодо неупередженості та необ'єктивності судді ґрунтуються на незгоді відповідача з процесуальними діями та рішенням головуючого-судді, упередженому ставленню до відповідача.

Так, положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак, вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб'єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб'єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб'єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Суд звертає увагу, що ст.76 та ст.81 ЦПК України передбачено, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Між тим, заявлений відповідача відвід судді фактично ґрунтується на критичній оцінці процесуальних дій і рішень судді у цій справі та адміністративній справі, яка вже була ним розглянута.

Однак, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, а тому заявлений відвід у цій частині суд вважає необґрунтованим.

Також, порушення, які на думку відповідача допущені головуючим суддею, є результатом її власного розуміння процесуальних норм, або є такими, що підлягають усуненню в порядку, передбаченому ЦПК України.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді відповідачем в заяві про відвід судді не зазначено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявність підстав для відводу судді Сухорукова А.О., визначених у п.п. 3, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, у справі не виявлено, а відтак, в задоволенні заяви про відвід судді має бути відмовлено. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Румянцев