АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Чернівці

Справа №723/534/15

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року, головуючий у 1-й інстанції Яківчик І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 13 листопада 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15 серпня 2017 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу за спільні кошти сторонами було придбане рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль «Аudi 100», 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1; транспортний засіб «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2; автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3. Крім того, ними було придбано земельну ділянку, площею 1,25 га, в адміністративних межах Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області та земельну ділянку, площею 0,0665 га, у садівничому товаристві «Садівник» по АДРЕСА_1. Сторони припинили шлюбні відносини, згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя ними не досягнуто.

____________________________________________________________________Провадження 22ц/794/77/18 Категорія 5

Позивач просила визнати за кожним з них право власності на ? частку вищевказаного спірного рухомого та нерухомого майна, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за ? частку у рухомому майні, а саме: автомобіль «Аudi 100», 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, автомобіль «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, та припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказані транспортні засоби.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частку автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, та на ? частку земельної ділянки площею 1,25 га, що знаходиться в адміністративних межах Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку від 24 березня 2011 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на її користь вартості ? частини автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, автомобіля марки «Аudi 100», 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2017 року рішення районного суду у частині вирішення позову ОСОБА_1 про поділ автомобіля «Audi 100», 1989 року випуску, автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, та автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, скасовано. Позов ОСОБА_1 у цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за ? частку вартості автомобіля «Audi 100», 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 43 413 грн 91 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 компенсацію за ? частку вартості автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 58 635 грн 25 коп. Виділено у власність ОСОБА_2 автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, вартістю 179 214 грн 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію ? частки вартості автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, у розмірі 89 607 грн 38 коп. Право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, припинено. Рішення районного суду у частині розподілу судових витрат змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 12 712 грн 92 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2017 року у частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на частку автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, скасовано.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга у частині відмови у позові про стягнення грошової компенсації за частку автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації за частку автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно поділу чи визнання за кимось з подружжя права спільної часткової власності не підлягає внаслідок відсутності цього майна у будь-кого із подружжя на час розгляду спору чи перебування його у третіх осіб.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 з 13 листопада 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 серпня 2017 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до довідки управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20 серпня 2015 року за ОСОБА_1 28 липня 2009 року зареєстровано автомобіль «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, який перереєстровано 17 лютого 2015 року на підставі довідки-рахунку серії ВІА №925625, виданої ТОВ «АВТОЛЮКС-КОСОПІЛЬ» (т. 1 а.с. 118).

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України у редакції закону, чинного на момент ухвалення рішення, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України у редакції закону, чинного на момент ухвалення рішення, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що відповідачем було відчужено спірний автомобіль, від продажу якого апелянт не отримала грошових коштів, оскільки, як встановлено судом, автомобіль «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, був зареєстрований за ОСОБА_1 та відчужений нею особисто.

Позивачем не доведено належними та допустимим доказами наявність спірного автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску, у власності сторін чи перебування його у третіх осіб, а, отже, він не підлягає поділу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у частині відмови у позові про стягнення грошової компенсації за частку автомобіля «Volkswagen Passat», 1999 року випуску залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2016 року у цій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: