Єдиний унікальний номер 235/6244/15-ц Номер провадження 22-ц/775/932/2018

Категорія: 19 Номер провадження 22-ц/775/932/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді -доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 28 березня 2018 року (під головуванням судді Назаренко Г.В.) у справі номер №235/6244/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми авансу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною та такою, що складена під впливом обману та насильства,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу в формі розписки житлового будинку № 66 по вул. Залізничній у с. Удачному Красноармійського району Донецької області. За продаж будинку відповідач отримав від нього 30000 грн. в присутності свідків.

Усно між ними була домовленість про те, що до 01 січня 2014 року ОСОБА_1 переоформить документи на будинок, який йому належав в порядку спадкування після смерті матері. Проте відповідач не оформив спадщину та не уклав з ним договір купівлі-продажу у нотаріуса. Просив стягнути з відповідача виплачений йому в рахунок купівлі житлового-будинку аванс у розмірі 30000 грн..

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 30000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною та такою, що складена під впливом обману та насильства.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 03 листопада 2016 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, позови обєднані в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 серпня 2013 року ОСОБА_3 за місцем свого мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_1, запропонувала йому попити кави з тортом разом із нею та її кумою ОСОБА_4, яка працювала медичним працівником швидкої допомоги м. Покровська. Він відлучався на вулицю покурити і в цей час йому на його думку було підсипано в каву якийсь психотропний медичний препарат, який могла підлити ОСОБА_3. Відразу після того, як він випив кави, йому стало погано, все було як в тумані, він взагалі не памятає своїх дій. Можливо, в цей період і була написана розписка, але не з його волі і не свідомо.

В той вечір ОСОБА_2 разом із ними не було, ніякі грошові кошти від продажу свого будинку він не отримував. Більш того, він ніколи не бачив ОСОБА_2.

Він продовжив проживати у своєму будинку в смт. Удачне на вулиці Залізничній , 66, і тільки влітку 2015 року від слідчого дізнався, що існує розписка від 27.08.2013 року, в якій він

нібито продав вищевказаний будинок ОСОБА_2.

Угода між ним та ОСОБА_2 не може вважатися законною і правомірною та такою, що підтверджує всі обставини, викладені в розписці, оскільки при складанні розписки на нього з боку ОСОБА_3 відбувся тиск, а саме примус і насилля в період складання розписки, у нього не було обєктивного і адекватного волевиявлення, і воно не відповідало його внутрішній волі, в момент складання розписки не було ОСОБА_2 і другого свідка ОСОБА_5, форма правочину не відповідає вимогам ст.657 ЦК України.

Обман ОСОБА_2С полягає в тому, що він не міг передати йому грошові кошти за продаж будинку, оскільки фізично не був присутнім при складанні розсипки. Обман полягав також в пригніченні його волі і застосуванні тиску на нього.

Насильницькі дії щодо нього вчиняла ОСОБА_3, яка ввела його в такий стан, при якому він не памятає, як була написана ця розписка, так як саме вона претендує безкоштовно, незаконним шляхом заволодіти його будинком.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 28 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму авансу в розмірі 30000 грн., на відшкодування сплаченого судового збору 300 грн., витрати на правничу допомогу- 6400 грн..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розписки недійсною та такою, що складена під впливом обману та насильства відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення його позовних вимог.

Вказує, що судом неповно зясовані обставини справи, на які він посилався в своєму зустрічному позові, а саме: не зясовано які особи були присутні при написанні розписки, яким чином відбулась насправді передача грошових коштів, чи був присутній позивач ОСОБА_2 під час написання розписки і передачі грошей, а також чому свідки чиї підписи значаться в тексті розписки в різні періоди судового розгляду справи давали протилежні свідчення щодо подій при яких була написана розписка.

Представник позивача ОСОБА_3 в судових засіданнях міняла свої пояснення.

Судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про допит представника позивача ОСОБА_3 в якості свідка, хоча він вважає, що вона є заінтересованою особою по справі та може давати неправдиві покази, оскільки знаходиться в родинних звязках з позивачем. У кримінальних провадженнях №0002922 та №0002221 потерпіла ОСОБА_3 давала покази слідчим, що вона внесла плату за купівлю будинку. Суд не прийняв до уваги дані докази, хоча він разом із заявою про уточнення зустрічних позовних вимог надавав суду постанови по вказаним кримінальним провадженням, де зазначено покази ОСОБА_3 і вони різняться з тими показами , які вона надавала в суді.

Оскільки грошові кошти від позивача він не отримував по тій причині, що в день написання розписки його не було та він не памятає як була написана розписка, він 31.08 2017 року заявив клопотання про виклик позивача для особистих пояснень в суді, але судом було відмовлено з посиланням, що виклик позивача для пояснень в суді є правом суду, а не обовязком. Вважає, що без особистої присутності та пояснень позивача в суді неможливо правильно встановити спірні правовідносини та події, які відбувались під час написання розписки від 27.08.2015 року.

Судом неповно встановлені дійсні обставини справи, не зясовано чи був обман зі сторони позивача, як і не встановлено факт передачі грошових коштів під час написання розписки 27.08.2015 року.

Він не отримував від ОСОБА_2 ніяких грошових коштів за продаж свого будинку по тій причині, що він жодного разу не бачив і не знайомий з ним, а у вечір написання

розписки були присутні тільки ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4, яку не допитали в суді, хоча ним заявлялось таке клопотання, свідка ОСОБА_5 в той вечір не було, бо вона підписала розписку пізніше за присутності тільки ОСОБА_3 і з її слів, яка розповіла ОСОБА_5 про обмін будинками між ним та ОСОБА_3.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Вважає, що строк оскарження рішення суду є пропущеним, доводи апеляційної скарги не підтверджені документально, відповідач умисно

затягує розгляд справи.

В судове засідання зявився представник ОСОБА_2 за дорученням - ОСОБА_3, ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, завдатком, вона вважається авансом.

Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року ОСОБА_1 власноручно написав розписку про те, що він продав домоволодіння 66 по вул. Залізничній у с.Удачне Красноармійського району, належне йому на праві власності. Кошти в сумі 30000 він отримав від ОСОБА_2 в присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

За висновком комплексної судової почеркознавчої експертизи від 25.07.2017 року встановлено що, рукописний текст розписки від 27.08.2013 року і підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не під впливом збиваючих факторів-природних або штучних, а в звичайних умовах. (а.с. 172-182 т.2).

ОСОБА_1 відмовився від проведення експертизи документів на предмет встановлення віку виконання досліджуваного почерку та підпису.

На виконання ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 19.січня 2018 року Межівським районним судом Дніпропетровської області було допитано в якості свідка ОСОБА_5 за місцем її проживання. Свідок пояснила, що підписувала розписку з приводу договору купівлі-продажу будинку у ОСОБА_1 в с Удачне ОСОБА_2. При підписанні розписки були присутніми вона,ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В цей день вони разом не їли і нічого не пили.(а.с.53т.3)

Судом встановлено, що усна угода між сторонами про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу не відповідає вимогам статей 635, 657 ЦК України, згідно з якими попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, якою для договорів купівлі-продажу нерухомого майна є письмова форма та нотаріальне посвідчення.

Отже, сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання

майбутнього зобов'язання згідно з вимогами частини другої статті 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Суд першої інстанції, встановивши, що договір купівлі-продажу будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, дійшов обґрунтованого висновку про те, що передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 30000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу і правильно стягнув його з ОСОБА_1. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення усієї суми авансу на користь позивача є обґрунтованим.

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який засвідчує отримання певної грошової суми. Тому посилання ОСОБА_7 на те, що за даною розпискою він не отримував кошти від ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявністю розписки, написаної власноручно ОСОБА_7 про отримання коштів в зазначеній в розписці сумі.

ОСОБА_1 факт написання ним розписки не заперечує, однак вважає, що написана вона була в результаті обману та насильства, оскільки сам факт її написання він не памятає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Отже, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до зазначеної норми, є введення однією стороною іншої сторони правочину в обман щодо обставин, які мають істотне значення. Якщо особа, яка вчинила правочин (ч. 1 ст. 229 ЦК України), помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Зазначене дає підстави для висновку, що обман може стосуватись тільки обставин, що мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатись в активних та пасивних діях недобросовісної сторони правочину.

Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року ОСОБА_1 власноручно написав розписку про те, що він продав домоволодіння 66 по вул. Залізничній у с.Удачне Красноармійського району, належне йому на праві власності. Кошти в сумі 30000 він отримав від ОСОБА_2

ОСОБА_8 в присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання розписки недійсною, ОСОБА_1 пояснив, що обман полягав у тому, що представник позивача дає різні пояснення з одних і тих же обставин,свідок ОСОБА_5 не була присутня при складанні розписки і не бачила факту передачі грошей і з ОСОБА_2 він ніколи не зустрічався. З боку ОСОБА_3 мало місце насильство,так як йому було щось додано до кави, що він не памятає при яких обставинах підписував розписку.

Між тим, судом першої інстанції встановлено, що рукописний текст розписки від 27.08.2013 року і підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не під впливом збиваючих факторів-природних або штучних, а в звичайних умовах, що підтверджено висновком комплексної судової почеркознавчої експертизи від 25.07.2017 року.

ОСОБА_5, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що підписувала розписку з приводу продажу будинку в с Удачне ОСОБА_1 ОСОБА_2. При підписанні розписки були присутніми вона,ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В цей день вони разом не їли і нічого не пили.(а.с.53т.3)

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував кошти від ОСОБА_2, не памятає своїх дій щодо написання розписки,оскільки був під дією якогось препарату є безпідставними, так як рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а належних та допустимих доказів з цього приводу відповідачем не надано.

Згідно витягу із кримінального провадження №0002851 від 30.09.2016 року 21.11.2015 року було внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про те, що невстановлена особа шляхом обману і зловживання довірою намагається заволодіти його майном, а саме будинком 66 по вул. Залізничній у с.Удачне.

Доводи про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги як доказ обману та насильства відносно нього те, що за фактом обману і зловживання довірою відкрито за заявою ОСОБА_1 кримінальне провадження, є безпідставними, так як кримінальне провадження було відкрито не відносно конкретної особи, а за фактом відносно невстановленої особи, яка шляхом обману і зловживання довірою намагається заволодіти його майном, а саме будинком 66 по вул. Залізничній у с.Удачне. Таким чином зазначене кримінальне провадження не може вплинути на правові висновки суду в даній справі.

Посилання на те, що не було допитано по обставинам справи ОСОБА_4, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки судом приймалися заходи до її допиту, однак з причин догляду за хворою матірю не мала можливості зявитися до суду. Однак оспорювана розписка була підписана ОСОБА_3 та ОСОБА_5. ОСОБА_4 розписку не підписувала. Допитана в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила свою присутність при написанні розписки.

Вказівка на те, що суд безпідставно відмовив в допиті ОСОБА_3 як свідка, вданому випадку не може бути підставою для скасування судового рішення. Статтею 234 ЦПК України встановлено право суду ,а не обовязок допиту представника як свідка. Крім того, з пояснень, даних ОСОБА_3 як представником позивача , не вбачалася наявність підстав для визнання розписки недійсною внаслідок обману та насильства.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що належних та допустимих доказів про те, що правочин було вчинено під впливом обману та насильства не надано і підстави для визнання розписки недійсною відсутні, а тому правильно відмовив в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Таким чином, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 382 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.08.2018 року.

Судді: