РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/849/14-ц

09.01.18 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі: головуючого судді Сєчка В.Л.

З участю секретаря Паращенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятин

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме, на земельну ділянку, площею 2,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 22.03.2002 року на підставі розпорядження голови Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області від 11.03.2002 року №68, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №714.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За свого життя 17 лютого 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дубовомахаринецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №55, згідно із яким усе її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, заповіла їй .

Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання відповідної заяви до Козятинської державної нотаріальної контори.

До складу спадкової маси входить земельна ділянка, площею 2,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дубовомахаринецької сільської ради, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 22.03.2002 року на підставі розпорядження голови Козятинської районної державної адміністрації від 11.03.2002 року №68.

Проте, її право власності на вищезазначене спадкове майно оспорює та не визнає ОСОБА_2, яка є дочкою племінниці ОСОБА_3 і доглядала її до смерті, про що свідчить та обставина, що вона (ОСОБА_2) забрала оригінал згаданого державного акту і не віддає його їй. При цьому на її прохання надати їй оригінал державного акту для оформлення своїх спадкових прав остання повідомила її (позивача), що саме вона доглядала перед смертю ОСОБА_3, а тому лише вона має право на спадкове майно, незалежно від змісту складеного померлою заповіту.

З метою отримання дублікату державного акту вона в січні 2014 року звернулась із письмовою заявою до управління Держземагентства у Козятинському районі Вінницької області.

У відповіді від 16.01.2014 року №143 начальник управління Держземагентства у Козятинському районі Вінницької області повідомила її (позивача), що з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку та їх дублікати не видаються.

В лютому 2014 року вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Державний нотаріус Т.В.Сизонюк надала їй роз'яснення від 04.02.2014 року №158/01-16, в якому повідомила, що згідно із п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року №295/5, для оформлення спадщини на земельну ділянку спадкоємець повинен пред'явити, зокрема, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я спадкодавця. Оскільки такий державний акт у неї (позивача) відсутній, то державний нотаріус порекомендував їй звернутися до суду щодо вирішення питання про оформлення спадщини. За таких обставин вона змушена звернутись із цим позовом до суду.

ОСОБА_2 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить заповіт померлої ОСОБА_3, складений на ім'я ОСОБА_1 від 17 лютого 2003 року, посвідчений секретарем Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області Павлюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №55, визнати нікчемним.

В обґрунтування вимог вказала , що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Сокілець Козятинського району Вінницької області померла ОСОБА_3, яку вона доглядала з 05 березня 2005 року до її смерті за місцем свого проживання.

Померла ОСОБА_3 була дружиною її (ОСОБА_2) дядька - ОСОБА_6, після смерті якого вона (ОСОБА_2) за його заповітом успадкувала 1/2 частину їхнього майна.

30.01.2001 року ОСОБА_3 склала заповіт на її ім'я, посвідчений секретарем Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області Павлюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №13.

До дня смерті померла ОСОБА_3 запевняла її , що вона являється єдиною спадкоємицею за заповітом, а інших заповітів вона не складала.

Після смерті ОСОБА_3 вона у встановленому законом порядку у 2008 році прийняла спадщину за заповітом, шляхом подання відповідної письмової заяви до Козятинської державної нотаріальної контори.

Проте, їй стало відомо, що крім неї, як спадкоємця за заповітом, спадкоємцем за заповітом виявилась інша особа - ОСОБА_1, на ім'я якої нібито теж було складено заповіт від 17.02.2003 року, зареєстрований в реєстрі за №55, і який теж посвідчений секретарем Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області Павлюк Л.І..

Із змісту заповіту, складеного померлою ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_1 від 17.02.2003 року, не вбачається, що попередній заповіт, складений померлою ОСОБА_3 на її ім'я від 30.01.2001 року, змінюється чи скасовується.

Крім того, отримавши первісний позов, вона вимушена була порівняти підписи померлої ОСОБА_3 у договорі оренди земельної частки (паю) від 11.05.2000 року та у заповіті від 30.01.2001 року, складеному на ім'я ОСОБА_1 від 17.02.2003 року. В результаті вона (позивач за зустрічним позовом) прийшла до висновку, що підписи на вищевказаних заповітах візуально різні.

Пзивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи в судове засідання не з'явилась. Причини неявки суду не повідомила .

Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом- ОСОБА_8 підтримав обставини викладені в зустрічному позові просить задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2, а у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити. Також вказав.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 та дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні первісного та зустрічного позову в повному обсязі.

Судом встановлено, 30.01.2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Дубовомахаринецької сільської ради Павлюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №13, яким заповіла належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСТП "Дружба", розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, без виділення їй цієї частки в натурі (на місцевості), на користь ОСОБА_2 (а.с.79)

22.03.2002 року на підставі розпорядження голови Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області від 11.03.2002 року №68 на ім'я ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1, згідно із яким ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку, площею 2,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дубовомахаринецької сільської ради (а.с.8).

17.02.2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Дубовомахаринецької сільської ради Павлюк Л.І., зареєстрований в реєстрі за №55, відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла усе її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, на користь ОСОБА_1. Вказаний заповіт було зареєстровано в алфавітній книзі обліку заповітів Дубовомахаринецької сільської ради за 2003 рік (а.с.80-83)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 виконкомом Дубовомахаринецької сільської ради (а.с.39)

15.07.2008 року ОСОБА_2 подала до Козятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.38)

29.04.2010 року ОСОБА_1 на підставі рішення Козятинського міськрайоннного суду від 16.04.2010 року подала до Козятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.40, 41)

16.01.2014 року начальник управління Держземагентства у Козятинському районі Вінницької області листом №143 повідомила ОСОБА_1, що з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку та їх дублікати не видаються (а.с.9)

04.02.2014 року державний нотаріус надала ОСОБА_1 роз'яснення №158/01-16, в якому повідомила останню про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю у неї правовстановлюючого документа на земельну ділянку, виданого на ім'я померлої ОСОБА_3

У відповідності до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України - цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до постанови від 30.06.2017, про закриття кримінального провадження №0000130 від 12.03.2015, підпис в заповіті від 17.02.2003 на ім'я ОСОБА_1, від імені заповідача являється підробленим. Наявність данного факту при вирішені спору про визнання права власності на спадкове майно є суттєвою обставиною.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України у її присутності іншою особою. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими, визначеними законодавством, посадовими чи службовими особами, зазначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2017 було проведено судово-почеркознавчу експертизу заповітів складених 30.01.2001 року та 17.02.2003 та відповідно до висновку експерта від 19.10.2015 №1478/1479/15-21. в першому та другому примірнику оригіналів заповіту від 30.01.2001 зареєстрованому в реєстрі нотаріальних правочинів Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району за № 13 про надання у спадок від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 прав на належну їй земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСТП «Дружба», підпис в графі заповідача від імені ОСОБА_3 проставлено самою ОСОБА_3, а в першому та другому примірнику заповіту від 17.02.2003. зареєстрованому в реєстрі нотаріальних правочинів Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району за №55 про надання у спадок від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 прав на усе належне їй майно, підпис в графі заповідача від імені ОСОБА_3 виконано не самою ОСОБА_3, а іншою особою

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Згідно з вимогами ст. 215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Таким чином, при підписанні заповіту складеного17.02.2003 було допущено істотне порушення вимог закону. А тому даний заповіт являється нікчемним

Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Також, пунктом 17 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" звернуто увагу на те, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається, а тому необхідно відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог .

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не може створювати будь-яких юридичних наслідків.

Виходячи з наведеного , оскільки заповіт складений 17.02.2003 відповідно до якого ОСОБА_3 заповіла усе її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, на користь ОСОБА_1 не створює юридичних наслідків, вимога позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про визнання за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, площею 2,53 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дубовомахаринецької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області задоволенню не підлягає. З огляду на викладене у задоволенні первісного позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Також, відповідно до правової позиції ВСУ висловленої у справі №6-1243цс16 можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Аналізуючи досліджені докази і співставляючи їх з нормами права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню

На підставі наведеного та керуючись ст.203-204,215,236,1257 ЦК України, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 діб з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.01.2018.

Суддя - підпис - В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя Секретар

Дата документу 09.01.18