Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/251/17

номер провадження 2/695/88/18

03 січня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Степченка М.Ю.

при секретарі: Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.10.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Кредитні кошти ОСОБА_2 отримав, а свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, тому станом на 31.12.2016 року утворилась заборгованість у сумі 48145,17 грн., з яких:

- 3893,99 грн. заборгованість за кредитом;

- 37942,85 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 3539,51 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. фіксована частина штрафу;

- 2268,82 грн. процентна складова штрафу.

Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але в позові просить розглядати справу в його відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Під час розгляду справи було зясовано, що ОСОБА_2 помер, тому ухвалою від 24.05.2017 року залучено у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував, на те, що йому не було відомо про заборгованість ОСОБА_2, який являється його братом по матері, тому відповідно він і не міг повідомити банк про відкриття спадщини.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, оскільки банк після смерті 12.01.2014 року позичальника ОСОБА_2, не звертався до спадкоємців з вимогами протягом строку, встановленого ч.ч.1,2 ст. 1281 ЦК України, а тому відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України він позбавляється права вимоги. Також вказував, що ОСОБА_1 хоча і подав заяву про прийняття спадщини, однак спадщину не прийняв і не планує приймати, і він не виступав поручителем по кредитному договору.

Суд, вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до кредитного договору № б/н від 06.10.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 31.12.2016 року утворилась заборгованість у сумі 48145,17 грн.,

27.01.2017р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

06.04.2017 року, на запит судді, з Золотоніського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області було отримано копію актового запису про смерть №1 від 14 січня 2014 року, з якого встановлено, що ОСОБА_2 помер 12 січня 2014 року.

27.04.2017 року, на запит судді, із Золотоніської державної районної нотаріальної контори було отримано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2, з якої вбачається, що спадкоємцем після смерті останнього є ОСОБА_1, який подав заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці за прийняттям спадщини не зверталися. На підставі даної заяви була заведена спадкова справа №284/2014.

Ухвалою від 24.05.2017 року по справі у якості правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За змістом даної статті, спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя при умові наявності спадкового майна та предявлення вимоги в межах строку, визначеного статтею 1281 ЦК України. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.

Оскільки сторони не заперечували проти того, що після смерті ОСОБА_2 банк не повідомлявся про відкриття спадщини, у кредитора виникло право на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого банком, останній платіж був здійснений померлим ОСОБА_2 13.06.2014 року, і саме з цієї дати у кредитора виникає право на пред'явлення своїх вимог до спадкоємців, термін якого спливає відповідно 14.06.2015 року, однак з позовом банк звернувся лише 27.01.2017 року.

Також судом, встановлено, що строк дії кредитної картки виданої ОСОБА_2 06.2014 року і позивачем не надано жодних доказів про видачу нової картки за вказаним кредитом.

Отже, фактично право вимоги виникло у позивача з червня 2014 року.

Таким чином, позивачем пропущено строк пред'явлення своїх вимог, у тому числі і позовних, до спадкоємців.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України - спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Оскільки не передбачено продовження даних строків вони є присічними (преклюзивними), і відповідно недотримання цих строків, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Під час розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів предявлення вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1281 ЦК України та не надано доказів звернення банку з позовом про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Поряд з вказаним суд також звертає увагу на те, що заміна відповідача на правонаступника відбулася на підставі ухвали від 24.05.2017 року, однак протягом часу розгляду справи позивачем не було надано суду жодних доказів, того, що банк направляв будь-яку вимогу до спадкоємця померлого боржника. Також позивачем не уточнювалися позовні вимоги в частині розрахунку заборгованості станом на дату смерті ОСОБА_2

Діяльність банку повязана з отриманням прибутку шляхом надання фінансових послуг, у тому числі і кредитів, відповідно у нього є обовязок належним чином здійснювати контроль за наявною простроченою заборгованістю, який буде мати наслідком реалізацію права на предявлення вимоги до боржника.

Тому доводи позивача, про те, що він не повинен здійснювати контроль за простроченою заборгованістю, у тому числі і смертю позичальника, та у встановлені законодавством строки реалізувати своє право вимоги, не є обґрунтованими.

За вказаних обставин, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 263-265 ЦПК Українисуд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2018 року.