Справа №345/4319/17
Провадження № 2/345/260/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої- судді Кардаш О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування збитків, завданих порушенням грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що 11 листопада 1996 року він з відповідачами по справі уклав договір позики на суму 12 266 гривень, терміном до 11 квітня 1997 року. На даний час у відділі ДВС Калуського МРУЮ є виконавче провадження про стягнення з відповідачів коштів в сумі 12 513 грн. на його користь по виконавчому напису нотаріуса від 20 травня 1997 року. Не зважаючи на те, що відповідачі мали повернути позику до 11 квітня 1997 року, кошти не повернуті, що підтверджується довідкою виданою відділом Калуського МРУЮ.

Починаючи з 2008 року позивач неодноразово звертався до суду з позовами про відшкодування шкоди про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат. Останнім рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.02.2016 року його позов задоволено. Позивач зазначає, що останнім рішенням суду охоплювався період порушених грошових зобов'язань з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року. Проте прострочка боржників продовжується. А тому, позивач у відповідності до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3% річних в розмірі 187,69 грн., та інфляційні втрати в розмірі 5092,00 грн. за прострочення зобов'язання за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року. Також позивач просить суд стягнути в його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду заперечення (відзив на позов), згідно якого просить в задоволенні позову відмовити (а.с.30-31).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відзиву на позов не надали, хоча копія ухвали про відкриття спрощеного провадження від 20.12.2017 року була їм вручена 29.12.2017 року (а.с.22-25).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.1996 року сторони по справі уклали договір позики, за умовами якого відповідачі позичили у ОСОБА_2 12 266 гривень терміном на чотири місяці, тобто 07.03.1997 року, що підтверджено копією договору позики (а.с.5).

Відповідно до довідки № 1286 від 09.10.2017 року, виданої Калуським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.13) вбачається, що у Калуському міськрайонному відділі ДВС перебуває на виконанні виконаче провадження з примусового виконання виконавчого напису №2-915 від 20.05.1997 року, виданого державним нотаріусом Калуської державної нотаріальної контори про стягнення 12 513,82 грн. солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 Залишок суми до стягнення станом на 09.10.2017 року становить 12 513,82 грн. (а.с.13).

Відповідно до вимог ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором чи законом.

Підстави виникнення зобов'язання передбачені ст.11 ЦК України. Зокрема, вказаними нормами визначено, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а в окремих випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що борг відповідачами не повернуто, залишок суми на час звернення до суду з даним позовом становить 12 513,82 грн. (а.с.13).

Крім того рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.02.2016 року (а.с.7-8), яке залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області 19.04.2016 року (а.с.9-11), з відповідачів на користь позивача стягнуто в солідарному порядку 437,95 грн. матеріальної шкоди за порушення грошового зобов'язання за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушене відповідачами взяте на себе зобов'язання про повернення боргу згідно виконавчого напису, дає обґрунтовані підстави суду задовольнити позовні вимоги про стягнення у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних нарахувань за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Роз'яснення для розрахунку інфляційних втрат містяться у листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Спочатку визначається загальний відсоток інфляції, який розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період, в даному випадку це період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року: 103,1*105,3*110,8*114,0* 102,2*100,4= 140,7%.

Сума інфляції розраховується за формулою: (Сума боргу х загальний відсоток інфляції) - сума боргу. Отже, розмір інфляційних втрат становить: (12513,82 грн. х 140,7%) - 12513,82 грн. = 5093,13 грн.

Три проценти річних від суми боргу розраховуються за формулою: (3% х сума боргу х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). Кількість прострочених днів за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року складає 181 день. Отже, розмір трьох процентів річних за вказаний період становить: (3% х 12513,82 х 181) / 365 = 186,16 грн.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди за порушення грошового зобов'язання становитиме 5279,29 грн., які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.А тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 160,00 грн. сплаченого судового збору з кожного.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 525, 526, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 19, 82, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 5279,29 грн. матеріальної шкоди за порушення грошового зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 по 160,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: