Провадження № 2/554/76/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 18.12.2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого 13.06.2017 року ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири №34 , що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Кагамлика,31, корп..1, загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 13.06.2017 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири №34, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Кагамлика,31, корп.1. Зазначене майно належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення виконавчого комітету Полтавської міської ради 10.09.2004 року. Проте, позивач має лише його копію, де знаходиться оригінал їй невідомо. Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після померлого, інших спадкоємців немає, проте, постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Поллтавської області ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, зокрема по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подано оригіналу правовстановлюючого документу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила позов задовольнити повністю.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що 13.06.2017 року помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (а.с.10 свідоцтво про смерть; а.с.8 свідоцтво про народження; а.с.9 свідоцтво про шлюб).

За життя ОСОБА_2 належала 1/2 частина квартири №34, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул..Кагамлика,31, корп.1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Головним Управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення виконавчого комітету Полтавської міської ради 10.09.2004 року (а.с.13 свідоцтво про право власності на житло).

Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину після померлого, інших спадкоємців немає, проте, постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не подано оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.17-18 постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2017 року).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

При цьому, суд виходить з того, що відповідач визнав позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька, оскільки позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, у встановленому законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.15,16,316,321,328,392,1216,1218,1223,1261,1268,1269 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,200,258,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, місцезнаходження: 36000 м.Полтава, вул..Соборності,36, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,право власності в порядку спадкування після померлого 13.06.2017 року ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири №34, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Кагамлика,31, корп.1, загальною площею 49,6 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: А.М.Чуванова