Справа № 513/1121/17
Провадження № 2/513/191/18
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

09 січня 2018 року суддя Саратського районного суду Одеської області Бучацька А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

позивач у позовній заяві зазначає, що 10 серпня 1988 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: Одеська область, смт. Сарата, вул. Степова, № 1.

Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та його брат, ОСОБА_3, який відмовився від спадщини на користь позивача.

Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку, що належав батькові та після смерті останнього фактично прийняв спадщину, але заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подав.

07 вересня 2016 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, тому що відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на це майно.

Інформація щодо реєстрації або записи у погосподарських книгах за період з 1957 року на будинок та земельну ділянку за адресою вул. Степова, 1, смт. Сарата Одеської області, відсутні як в Саратській селищній раді, так і в КП "Саратське бюро технічної інвентаризації".

Факт будівництва зазначеного житлового будинку спадкодавцем за власні кошти в період до 1956 року і приблизно до 1970 року може підтвердити свідок ОСОБА_5

Посилаючись на ці обставини, позивач просить:

визнати за його померлим батьком ОСОБА_2 факт виділення йому від будівництво земельної ділянки, площею 1049 м.кв., за адресою вул. Степова, № 1, смт. Сарата Одеської області та право власності на неї;

визнати за його померлим батьком ОСОБА_2 право власності на самовільно збудований житловий будинок: літ «А», загальною площею 42,9 м.кв. (житлова 15,8 м.кв., житлова 12,7 м.кв., кухня - 9.2 м.кв., веранда літ. «а» 5,2 м.кв.) та самовільно збудовану господарську споруду: сарай літ. «Б», площею 16,0 м.кв. що розташовані по вулиці Степова №1 у селищі Сарата Одеської області;

визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку, площею 1049 м.кв.; житловий будинок: літ «А», загальною площею 42,9 м.кв. (житлова 15,8 м.кв., житлова 12,7 м.кв., кухня - 9.2 м.кв., веранда літ. «а» 5,2 м.кв.) та самовільно збудовану господарську споруду: сарай літ. «Б», площею 16,0 м.кв. що розташовані по вулиці Степова, №1, у смт. Сарата Одеської області.

Зміст позовної заяви не відповідав вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не зазначені докази щодо належності спадкодавцю ОСОБА_2 житлового будинку та земельної ділянки площею 1049 кв.м, розташованих по вул. Степовій, №1, в смт. Сарата Одеської області.

Як вказано у позовній заяві ОСОБА_2 помер 10 серпня 1988 року, тобто до 01 січня 2004 року - до набрання чинності Цивільним Кодексом України (в редакції 16 січня 2003 року). Проте позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на статті ЦК України (2003 року).

Окрім того, позивач просить визнати право власності на вищевказані земельну ділянку та житловий будинок за ОСОБА_2, тобто за померлою особою. Однак, відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Пункт 10 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати" роз'яснив, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору.

Із тексту заяви вбачається, що вона містить дві вимоги немайнового характеру - про встановлення фактів, та одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру позивач повинен сплатити такий судовий збір - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити такий судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

З позовної заяви вбачається що ціна позову за вимогами майнового характеру зазначена в розмірі 64090 гривень.

Таким чином, судовий збір за подання даної позовної заяви має складати: за дві вимоги немайнового характеру 1280 гривень (1600 грн. х 0,4х2 ), та за одну вимогу майнового характеру - 640,90 гривень (64090 грн. х 1%), а всього 1920,90 гривень.

З квитанцій № 14 від 07.08.2017 року та № 66 від 06.11.2017 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір лише у сумі 640,90 гривень, тобто йому належить доплатити судовий збір у розмірі 1280 гривень.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 04 грудня 2017 року позивачу було надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала була направлена представнику позивачf за адресою, вказаною у позовній заяві: м. Іллічівськ, вул. Хантадзе, 3, Одеської області. Однак, конверт повернувся із зазначенням: за закінченням строку зберігання

На підставі ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається, що ухвала доставлена представнику позивача належним чином.

Оскільки у встановлений строк відповідно до ухвали суду позивач не виконав вимоги ЦПК України та недоліки не усунув, тому згідно до ч.3 ст.185 ЦПК України позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 131, ч.3 ст.185, ст. 259, ст. ст. 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

позовну ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвалу суду можливо оскаржити безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька