ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 623/2433/17-ц

провадження № 22ц/818/1787/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року в складі судді Герцова О.М.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 15 березня 2014 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №2193.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи із залученням лікарів-експертів в галузі невропатології, яке мотивовано тим, що для визначення психічного стану її батька на час укладення заповіту необхідні спеціальні знання, та у Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3», якому доручено проведення експертиз судом першої інстанції, немає відповідних лікарів-експертів у галузі неврології, невропатології та нейрохірургії.

Просила призначити у справі посмертну комплексну судово-психіатричну експертизу із залученням лікарів-експертів в галузі невропатології, доручивши її проведення Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: чи страждав ОСОБА_4 під час складання і посвідчення заповіту 15 березня 2014 року на психічне захворювання чи розлад психічної діяльності?; чи міг змінитися психічний стан ОСОБА_4 у звязку з перенесеним ним 17 січня 2014 року ішемічним інфарктом та проведенням у січні-березні 2014 року активного курсу лікування даного захворювання?; чи міг ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період укладення заповіту 15 березня 2014 року?

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 заперечував проти проведення зазначеної експертизи, оскільки вважав, що так як в суді першої інстанції проведено дві судово психіатричні експертизи, які надали вичерпні відповіді на такі самі питання, проведення ще одної судово психіатричної експертизи не потрібно.

Вислухавши думку з'явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що зазначене клопотання необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності .

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно частини 1 статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи .

Як розяснено у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

За змістом частин 1-3 статті 10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Пунктом 1 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 жовтня 2001 року №397, у редакції, чинній на час призначення експертиз судом першої інстанції, передбачено, що судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи.

Згідно пункту 2 Порядку експертиза проводиться в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, центрах судово-психіатричних експертиз, відділеннях (амбулаторних, стаціонарних експертиз), які є структурними підрозділами психоневрологічних (психіатричних) лікарень, психоневрологічних диспансерів. Зазначені заклади охорони здоров'я виконують функції судово-експертних установ або підрозділів.

Пунктом 3 Порядку визначено, що експертизу в експертній установі (підрозділі) виконує лікар - судово-психіатричний експерт (далі - експерт) одноособово або у складі амбулаторних (стаціонарних) судово-психіатричних експертних комісій (далі - комісія). Посади експертів та голів комісій встановлюються згідно з чинними нормативними документами Міністерства охорони здоров'я. Склад комісій затверджується наказом керівника експертної установи (підрозділу).

Пунктом 9 Порядку визначено, що експертизи мають призначатися відповідно до зони, яка обслуговується певною експертною установою (підрозділом). При повторній експертизі або в разі неможливості чи недоцільності проведення експертизи в експертній установі (підрозділі) за зоною обслуговування особа або орган, які призначають експертизу, указавши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої експертної установи (підрозділу).

За змістом пункту 35 Порядку, висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер.

Пунктами 3, 4 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України 08 травня 2018 року №865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171, чинного на час проведення комісійної судово-психіатричної експертизи у справі, експертизу проводять державні спеціалізовані судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоровя України та особи, які відповідають вимогам, передбаченим статтею 10 Закону України «Про судову експертизу».

Пунктом 12 цього Порядку передбачено, що кількісний склад експертів (одноособовий або комісійний) щодо конкретної експертизи встановлюється особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, який призначив експертизу. Якщо це не зазначено, його встановлює керівник експертної установи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2018 року та 17 квітня 2018 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи страждав ОСОБА_4 під час складання і посвідчення заповіту 15 березня 2014 року на психічне захворювання чи розлад психічної діяльності?; чи міг змінитися психічний стан ОСОБА_4 у звязку з перенесеним ним 17 січня 2014 року ішемічним інфарктом та проведенням у січні-березні 2014 року активного курсу лікування даного захворювання?; чи міг ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період укладення заповіту 15 березня 2014 року?

Проведення експертизи доручено Комунальному закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

У висновку судово-психіатричного експерта №378 від 04 травня 2018 року зазначено, що ОСОБА_4 за представленими даними у період часу, якому відповідає складання та посвідчення заповіту 15 березня 2014 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляв та відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновок судово-психіатричного експерта №378 від 04 травня 2018 року складений експертами ОСОБА_6 лікар, судово-психіатричний експерт, вищого класу, 5 рангу, стаж 37 років; ОСОБА_7 - лікар, судово-психіатричний експерт, 2 класу, стаж 20 років; ОСОБА_8 - лікар, судово-психіатричний експерт, 3 класу, стаж 17 років.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2018 року по справі призначено посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу з залученням лікарів-експертів в галузі неврології та невропатології, нейрохірургії, на вирішення якої поставлено такі ж самі питання, проведення якої доручено Комунальному закладу охорони здоровя «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №555 від 16 липня 2018 року, ОСОБА_4 за представленими даними у період часу, якому відповідає складання та посвідчення заповіту 15 березня 2014 року, хронічного, стійкого психічного розладу не виявляв та відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновок судово-психіатричного експерта №555 від 16 липня 2018 року складений експертами ОСОБА_6 лікар, судово-психіатричний експерт, вищого класу, 5 рангу, стаж 37 років; ОСОБА_9 - лікар, судово-психіатричний експерт, 4 класу, стаж 13 років; ОСОБА_8 - лікар, судово-психіатричний експерт, 3 класу, стаж 17 років.

Згідно підпункту 23 пункту 3 висновку судово-психіатричного експерта №555 від 16 липня 2018 року, штатним розкладом відділення не передбачені посади лікарів, фахівців у галузі неврології, невропатології та нейрохірургії, тому їх залучення не є можливим.

Питання, які розглядалися експертами, тотожні тим питанням, які поставлені в клопотанні ОСОБА_1, поданому разом з апеляційною скаргою.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зважаючи на те, що у справі вже проведено дві судові експертизи, на вирішення яких поставлені тотожні питання, висновки експертів у яких обґрунтовані і містять відповіді на поставлені питання у межах компетенції експертів, мають конкретний характер, підстав для сумнівів у компетенції судових експертів, залучення інших фахівців у галузі невропатології або незгоди з висновками експертів колегія суддів не вбачає, так само, як і доцільності доручення проведення експертизи іншій установі у м. Києві, враховуючи, зокрема, необхідність дотримання принципу розумності строків розгляду справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для проведення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи із залученням лікарів-експертів в галузі невропатології та доручення її проведення Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, яку просила провести ОСОБА_1, немає, тому зазначене клопотання необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 103, 182, 381 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_10

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2018 року.