АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/367/18 Справа № 202/1769/17 Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Макаров М.О.
Категорія 69
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровського обласного військового комісаріату на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат про встановлення юридичних фактів,-

ВСТАНОВИЛА:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого заявником під час виконання обов`язків військової служби. У заяві заявник зазначив, що ОСОБА_1 з 1982 по 1983 роки проходив військову службу у Прикордонних військах Комітету державної безпеки СРСР (в/ч НОМЕР_1 ) та під час проходження військової служби приймав участь у бойових діях, в результаті яких отримав поранення, контузію, що підтверджується довідкою від 26 січня 2015 року. Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20 січня 2015 року № 143 встановлено, що вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя (контузія головного мозку), отримані ОСОБА_1 1961 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. З 23 січня 2015 року заявнику присвоєна ІІІ група інвалідності по причині поранення, контузії, захворювання пов`язаного з участю в бойових діях, у зв`язку з чим на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних громадян. Після звернення заявника до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, йому було повернено документи на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про обставини травми. Листом №21/59/3-6080 від 14 грудня 2016 року Центральний прикордонний архів Федеральної служби безпеки Російської Федерації повідомив заявника, що відомості про отримання контузії та лікування у 1982 році ОСОБА_1 відсутні.

З урахуванням наведеного просить суд постановити судове рішення, яким встановити, що інвалідність ОСОБА_1 виникла внаслідок отримання ним у 1982 році поранення (контузії) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі у Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР (в/ч НОМЕР_1 ) в період проходження військової служби.

Крім того, просить встановити факт, що поранення (контузія) ОСОБА_1 , які отримані у 1982 році при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі в/ч п/п 2454 Прикордоних військ Комітету державної безпеки СРСР в період проходження військової служби, не пов`язані із вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 , задоволено та ухвалено встановити факт отримання інвалідності ОСОБА_1 внаслідок поранення (контузії), отриманого у 1982 році при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі в/ч п/п 2454 Прикордоних військ Комітету державної безпеки СРСР в період проходження військової служби; встановити факт, що поранення (контузії) ОСОБА_1 які отримані у 1982 році при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі в/ч п/п 2454 Прикордоних військ Комітету державної безпеки СРСР в період проходження військової служби, не пов`язані із вчиненням ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі Дніпропетровський обласний військовий комісаріат просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1982 по 1983 роки проходив військову службу у Прикордоних військах Комітету державної безпеки СРСР (в/ч НОМЕР_1 ).

ОСОБА_1 під час проходження військової служби приймав участь у бойових діях, в результаті яких отримав поранення, контузію, що підтверджується довідкою від 26 січня 2015 року.

Згідно з військовим квитком НОМЕР_2 , заявник 03 лютого 1983 року на підставі наказу МО СРСР № 242 від 27 вересня 1982 року був звільнений (демобілізований) з військової служби в запас і направлений в Індустріальний РВК Дніпропетровської області.

Протоколом Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20 січня 2015 року № 143 встановлено, що вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя (контузія головного мозку), отримані ОСОБА_1 1961 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

26 січня 2015 року ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено 3 групу інвалідності, що настала у зв`язку з участю у бойових діях на території іншої держави, про що свідчить з довідка обласної МСЕК від 26 січня 2015 року сер. 10 ААГ № 026881.

30 липня 2007 року позивач подав до Дніпропетровського обласного військового комісаріату відповідні документи та заяву про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок проходження військової служби.

Листом від 02 листопада 2016 року Дніпропетровський військовий комісаріат повідомив заявника про те, що заявником документи подані не в повному обсязі, а саме, не подано документ, що свідчить про обставини травми.

Листом №21/59/3-6080 від 14 грудня 2016 року Центральний прикордонний архів Федеральної служби безпеки Російської Федерації повідомив заявника, що відомості про отримання контузії та лікування у 1982 році ОСОБА_1 відсутні.

Задовольняючі заяву ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що отримана заявником інвалідність ОСОБА_1 виникла внаслідок отримання ним у 1982 році поранення (контузії) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі у Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР (в/ч НОМЕР_1 ) в період проходження військової служби.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно статті 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів); військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

В пунктах 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого заявником під час виконання обов`язків військової служби законодавством передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення.

Відмова ж відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Оскільки, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи наявні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 377 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року скасувати.

Провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат про встановлення юридичних фактів закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова