АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Проваджння № 22-ц/792/151/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю представника відповідача Кобилюх Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання кредитного договору недійсним.

ОСОБА_2 зазначила, що 19 січня 2012 року між сторонами укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого відповідач надав їй кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії в розмірі 30 000 грн і встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Указаний договір включає несправедливі умови, а при його укладенні ПАТ «Дельта Банк» не довело позивачеві інформацію про основні умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Оспорюваний правочин не відповідає вимогам Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ), вчинений нею під впливом обману та є недійсним в силу ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд визнати договір від 19 січня 2012 року № 009-22504-190112, укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк», недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_2 кредитний договір відповідає вимогам закону та внутрішній волі сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому ОСОБА_2 зазначила, що умови кредитного договору суперечать нормам чинного законодавства, а суд не врахував усіх обставин справи та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону та є невмотивованим.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ПАТ «Дельта Банк» Кобилюх Т.А. зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Позивач ОСОБА_2, яку належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилася в судове засідання.

Заслухавши учасника процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 19 січня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_2 уклали договір № 009-22504-190112 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (далі - Договір), за умовами якого банк відкрив позивачеві поточний рахунок з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 в національній валюті Україні - гривні, випустив і надав у користування клієнта платіжну картку, зобов'язався здійснювати обслуговування позивача згідно переліку послуг та на умовах тарифного пакету «Нова Готівочка».

У рамках Договору ПАТ «Дельта Банк» надало ОСОБА_2 кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн і встановило позивачеві ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. При цьому сторони визначили, що банк самостійно розраховує ліміт кредитування та може змінювати його розмір у межах загального розміру кредитної лінії (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору ОСОБА_2 зобов'язалася оплачувати вартість послуг, які надаються банком при здійсненні розрахункового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначеними Правилами надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті, затвердженими рішенням Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк», і Тарифами.

Сторони домовилися, що перелік банківських послуг та їх вартість можуть бути змінені за рішенням уповноваженого органу банку. Про зміну Тарифів банк повідомляє шляхом розміщення відповідного оголошення на інформаційних стендах і на сайті установи за 30 календарних днів до вступу в дію таких змін (п. 3.14 Договору).

За змістом п.п. 2.3, 3.6 Договору ОСОБА_2 зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами, сплачувати банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені у Тарифах.

Тарифами на обслуговування платіжних карток (Тарифний пакет «Нова Готівочка») були встановлені процентні ставки за Договором, а саме: процент за користування кредитною лінією - 0,0001% річних (п. 1.4.1.); процент на позитивний залишок - 3,00% річних (п. 1.4.2.); процент за недозволений овердрафт - 48,00% річних (п. 1.4.3.).

Згідно п. 1.5 Тарифів ОСОБА_2 мала вносити плату за обслуговування кредитного ліміту (включає в себе надання послуг інформування держателя рахунку про зміну кредитного ліміту у вигляді надсилання виписок) у розмірі 3,50%. Ця плата нараховується банком щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, від суми кредитного ліміту та у разі наявності заборгованості за рахунком станом на день нарахування, і сплачується клієнтом у день поповнення карткового рахунку.

Також Тарифи передбачають штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу у розмірі 0,01%, але не менше та /або не більше 150 грн за кожний факт прострочення (п. 3.1).

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 14 460 грн боргу за кредитним договором № 009-22504-190112 від 19 січня 2012 року.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

В силу ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ (далі - Закон № 2664-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ слідує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (ч. 1 ст. 19 Закону № 1023-ХІІ).

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали договір, який за своєю правовою природою є змішаним і складається з трьох окремих за змістом правовідносин, а саме з договорів банківського рахунку, кредиту та застави.

Умови Договору, в тому числі пункти 3.8 і 3.18, які визначають відповідно послідовність (черговість) погашення заборгованості за кредитом і забезпечення виконання зобов'язання боржника його доходами, не суперечать нормам чинного законодавства.

Докази у справі вказують на те, що укладений ОСОБА_2 і ПАТ «Дельта Банк» договір містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин. Перед укладенням договору банк надав ОСОБА_2 усю інформацію, визначну ст. 11 Закону № 1023-ХІІ, про що позивач підтвердила у п. 5.19 Договору.

При цьому у справі відсутні докази того, що банк включив до кредитного договору несправедливі умови та ввів ОСОБА_2 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а остання уклала цей правочин під впливом обману.

Посилання ОСОБА_2 на невідповідність кредитного договору вимогам Закону № 1023-ХІІ та наявність дефекту волі, що мав місце під час укладення нею кредитного договору, не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим.

Процесуальні дії суду не вплинули на правильність ухваленого ним рішення, яке відповідає вимогам процесуального закону та є вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27