Єдиний унікальний номер 227/4529/14-ц Номер провадження 22-ц/775/16/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Новосядлої В.М., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року по цивільний справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 08.09.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу торгівельного павільону «Пінгвін», розташованого за адресою: м. Добропілля, проспект Перемоги, 12 «а» та який складається з: торгівельного павільйону (Б-1), прибудови (Б1-1),тамбура (б-1), тамбура (б1-1), ганка (б2), ганка (б3), ганка (б4), котельної (В-1), вимощення (I).

09.09.2014 року відповідач отримав від неї грошові кошти в сумі 60000 грн. в рахунок оплати за торгівельний павільон.

12.09.2014 року між нею та відповідачем було укладено акт прийому-передачі приміщень, згідно якого ОСОБА_1 передав, а вона прийняла торгівельний павільйон «Пінгвін» в експлуатацію.

Позивач вважає, що їхні домовленості щодо передачі приміщення та його оплати було ними виконано, а не виконаним залишився пункт 4 Договору, згідно якого сторони домовилися протягом тижня з дня укладення договору посвідчити його у нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_1 після підписання договору та акту зник.

Позивач просила Добропільський міськрайонний суд визнати договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 08.09.2014 року, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_1 дійсним; визнати право власності за нею на торгівельний павільйон «Пінгвін» (Б-1), розташований за адресою: м. Добропілля. Проспект Перемоги, 12 «а» (загальна площа 150,2 кв.м., основна площа 84,7 кв.м., допоміжна площа 65,5 кв.м.) з надвірними спорудами і побудовами, а саме: Б1-1 - прибудова; б-1 тамбур; б1-1 тамбур; б2 - ганок; б3 - ганок; б4 - ганок; В-1 котельня; I - вимощення.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задоволені.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на торгівельний павільйон «Пінгвін» ( літ. Б-1), прибудову (Б1-1) площею 106,4 кв.м., тамбура (б-1) площею 2,3 кв.м., тамбура (б1-1) площею 6,2 кв.м., ганок (б2) площею 2,9 кв.м., ганок (б3) площею 4,8 кв.м., ганок (б4) площею 1,3 кв.м., котельної (В-1) площею 8,4 кв.м., вимощення (I) площею 9,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Добропілля. Проспект Перемоги, 12 «а». Загальна площа приміщення складає 150,2 кв.м., основна площа 84,7 кв.м., допоміжна площа 65,5 кв.м.

З вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до порушення його права власності на нерухоме майно. Ніякого договору купівлі-продажу він не підписував і нічого йому про нього не відомо.

Відповідач просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від представника відповідача надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи, але документи, які б підтвердили причини неявки в судове засідання апеляційного суду 18.01.2018 року, до заяви не додані.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що 12 вересня 2014 року, на виконання умов Договору, відповідач передав, а позивач прийняв у власність торгівельний павільйон «Пінгвін», розташований за адресою: м. Добропілля, пр-т Перемоги, 12а. Факт передачі майна засвідчено актом від 12 вересня 2014 року приймання-передачі приміщень до договору купівлі-продажу від 08 вересня 2014 року. Суд першої інстанції зробив висновок, що фактично обидві сторони виконали свої зобовязання за договором.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує проти того, що він підписував договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 вересня 2017 року з метою всебічного і повного зясування обставин справи, запропоновано ОСОБА_2 надати апеляційному суду наступні докази: оригінали договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року; акту прийому-передачі приміщень від 12 вересня 2014 року, розписки від 09 вересня 2014 року.

Позивачкою вказана ухвала суду не виконана.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2017 року по справі призначалася комплексна почеркознавча та технічна експертиза, проведення якої доручалося експертам Харківського Науково-дослідного Інституту судових експертиз ім. Заслуженого проф. ОСОБА_3.

Як вбачається із клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 21489 від 15.11.2017 року, для проведення даної експертизи необхідно було надати оригінали договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року; акту прийому-передачі приміщень від 12 вересня 2014 року, розписки від 09 вересня 2014 року (а.с. 31), котрі позивач ОСОБА_2 не надала.

Згідно з частиною 1 статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається із частини 1 статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріали справи містять ксерокопії договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року; акту прийому-передачі приміщень від 12 вересня 2014 року, розписки від 09 вересня 2014 року, котрі не завірені належним чином.

Апеляційний суд враховуючи, що на неодноразові виклики в судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не зявлялася, оригінали договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року; акту прийому-передачі приміщень від 12 вересня 2014 року, розписки від 09 вересня 2014 року апеляційному суду не надала, а ксерокопії договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 08 вересня 2014 року; акту прийому-передачі приміщень від 12 вересня 2014 року, розписки від 09 вересня 2014 року, котрі знаходяться в матеріалах справи і не завірені, не є належними доказами у вказаній справі.

Крім того, частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачка на підтвердження своїх вимог не надала апеляційному суду належних доказів і не спростувала доводів апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд вважає, що рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 267 (двісті шістдесят сім) грн. 96 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: