Постанова

іменем України

16 січня 2018 року

м. Київ

справа № 360/2098/15-ц

провадження № 61-1038 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного

цивільного суду :

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представники відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина - 2»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Олійника В. І., Волохова Л. А., Лівінського С. В. від 27 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом і просили виселити ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати передати її ОСОБА_1

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 13 листопада 2013 року між відповідачем ОСОБА_4 З однієї сторони і власником паю на спірну квартиру ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено договір переуступки паю в Обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина - 2» (далі - OK ЖБК «Бригантина-2») з поетапною оплатою. Договірна ціна квартири, що підлягала оплаті, складала 44 925 доларів США (у гривневому еквіваленті). Оскільки відповідач припинила належним чином виконувати зобов'язання за договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за поточними платежами більш ніж за 6 місяців відповідно до умов договору, то вона має бути виселена з квартири, а квартира - повернута власнику паю ОСОБА_1

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору переуступки паю в OKЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, мотивуючи його тим, що оспорюваний договір не відповідає вимогам законодавства щодо валютних зобов'язань та можливості встановлення ануїтетних платежів, у момент укладення не відповідав її внутрішній волі.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 звернувся за захистом свого права на пай, а тому виселення відповідача з квартири є неналежним способом захисту його права, оскільки предметом договору був саме пай в OKЖБК «Бригантина-2», а не квартира.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в момент підписання договору ОСОБА_4 бажала набути право власності на пай в ОК ЖБК «Бригантина-2», тому її волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. При цьому вказівка в договорі на валюту зобов'язання - долар США - відповідає вимогам статті 524 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 вересня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 13 листопада 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Скасовуючи в частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що предметом оскаржуваного договору є квартира, за яку ОСОБА_4 вносила грошові кошти шляхом ануїтету. Також всі умови договору стосуються не паю, а квартири, що тягне за собою розуміння виду договору не переуступки паю на квартиру, а договору купівлі-продажу квартири із визначеними вимогами щодо додержання умов укладення такого договору, однією з яких є нотаріальне посвідчення. Визначаючи вартість предмета договору в іноземній валюті та відстрочуючи сплату під відсотки у доларах США без відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій, сторони вказаного договору порушили положення статті 99 Конституції України, статтей 192, 193, частини першої статті 524 ЦК України, статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», у зв'язку з чим вказаний договір є укладеним з порушенням вимог пункту 4 частини першої статті 203 ЦК України, а тому відповідно до статті 215, частини першої статті 220 ЦК України повинен бути визнаний недійсним.

01 листопада 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Київської області та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент підписання договору ОСОБА_4 бажала набути право власності на пай в ОК ЖБК «Бригантина-2», тому її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. При цьому визначення зобов'язання в доларах США відповідає вимогам статті 524 ЦК України. Крім того, предмет укладеного між сторонами договору передбачений законом та статутом ОК ЖБК «Бригантина-2», врегульовує перехід права на пай члена кооперативу, стосується майнового права і не потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Тому правових підстав для визнання договору недійсним немає.

24 березня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

21 грудня 2017 року справу № 360/2098/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині вирішення первісного позову судові рішення не оскаржуються, тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законних і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 13 листопада 2013 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 - з іншої було укладено договір переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2»на квартиру з поетапною оплатою, за умовами якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - Сторона 2) передали ОСОБА_4 (далі - Сторона 1) свій пай у вказаному обслуговуючому кооперативі, який відповідає праву на квартиру АДРЕСА_1, загальна вартість якої становить 44 925 доларів США. ОСОБА_4 сплатила їм аванс у розмірі 8 215 грн., що еквівалентно 1 тис. доларів США та зобов'язалася сплатити решту суми по системі ануїтету зі щомісячною платою по 500 доларів США протягом 10 років під 12,5 % річних.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частин першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом установлено, що між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою, за умовами якого Сторона 2 передала Стороні 1 свій пай у вказаному обслуговуючому кооперативі.

Згідно з пунктом 7.3. зазначеного договору, якщо Сторона 1 заборговує поточні оплати Стороні 2 більш, ніж за 6 місяців без погодження Сторони 2, дія зобов'язань Сторони 2 припиняється в односторонньому порядку. У цьому випадку Сторона 2 набуває права в односторонньому порядку розірвати договір, виставити квартиру на продаж, а після погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1 тис. доларів США решту коштів у триденний строк повернути Стороні 1. Сторона 1 зобов'язується у цьому випадку звільнити квартиру та повернути її у стані не гіршому, ніж отримала.

Апеляційний суд у порушення вищевказаних норм закону та вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року в редакції, яка була чинною на момент ухвалення рішення, не звернув увагу на те, що сторони мають право визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті та, вказуючи про незрозумілість у спірному договорі комерційного курсу долара США до гривні, не дослідив нормативні документи Національного банку України, відповідно до яких мало місце зростання курсу долара США до гривні протягом 2013-2015 років, не дослідив предмет договору, яким є переуступка паю, залишив поза увагою той факт, що зазначений договір був підписаний сторонами, а отже вони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов.

Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що виконання чи не виконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Разом із цим, суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави, передбачені статтею 215 ЦК України, для визнання договору переуступки паю від 13 листопада 2013 року недійсним, оскільки на момент його підписання ОСОБА_4 бажала набути права власності на пай в ОК ЖБК «Бригантина-2», її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. Валютне зобов'язання, визначене у грошовому еквіваленті в іноземній валюті до гривні, відповідає вимогам статті 524 ЦК України, а обставини, що виникли після укладення договору, не впливають на його дійсність.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне, обґрунтоване і справедливе рішення.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 27 вересня 2016 рокув частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина - 2», про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним скасувати, рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року у цій частині залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
О. В. Ступак
Г. І. Усик