_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2894/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна

за участю: позивач ОСОБА_1

представник відповідача - Адабаш Світлана Аксентіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

22.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07.06.2008 року та зареєстрований Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 05; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, від якого у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку із тим, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання малолітньої доньки, та оскільки примирення подружжя неможливе, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити, наполягала на стягненні аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 - Адабаш С.А. у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення на позовну заяву, та пояснила, що відповідач визнає вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому представник вказала, що відповідач не ухиляється від своїх обов'язків як батька, однак, на даний час немає роботи та житла.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року за заявою позивача ОСОБА_1 витребувано докази з Південного Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта-Центр» стосовно діяльності відповідача за період з серпня 2016 року по 21.03.2017 року.

Ухвалою суду від 29.08.2017 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Адабаш С.А. витребувано докази з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області та з Південного Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк».

Вислухавши учасників справи, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.06.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /до шлюбу - ОСОБА_1/ уклали шлюб, який зареєстрований Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 05, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 /а.с. 6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_4, актовий запис № 428, що слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони у справі /а.с. 8/.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки, шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

З довідки про склад сім'ї та реєстрацію від 19.12.2016 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/.

Таким чином, судом встановлено, що донька сторін проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні.

На підтвердження матеріального стану позивача, судом досліджено надані письмові докази:

-Довідку про доходи від 24.02.2017 року, з якої слідує, що позивач працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді адміністратора системи та її заробітна плата за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року склала 8692,00 грн. /а.с. 93/.

На виконання ухвали суду від 29.08.2017 року судом отримано:

-Лист Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 21.09.2017 року з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 22.09.2017 року № 45401 /а.с. 115-117/;

-виписку ПАТ КБ «Приват Банк» по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2016 року по 21.12.2017 року /а.с. 126-140/.

Таким чином, судом встановлено, що позивач була офіційно працевлаштована та її заробітна плата до січня 2017 року складала 3000,00 грн. В судовому засіданні 12.01.2018 року позивач повідомила, що вже звільнилась та на цей час має намір працевлаштуватись.

На підтвердження матеріального стану відповідача, судом досліджено надані письмові докази:

-Повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП № 532 від 02.02.2017 року, з якого вбачається, що 02.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 /а.с. 17/;

-Трудову книжку ОСОБА_3, з якої слідує, що відповідач 08.05.2012 року звільнений з посади водія-експедитора за власним бажанням /а.с. 18-21/;

-Трудовий договір від 03.08.2017 року, за яким ОСОБА_3 має виконувати роботу водія із заробітною платою 3200,00 грн. на місяць /а.с. 71/;

-Довідку ПАТ КБ «Приват Банк» про обіг коштів за період з 01.02.2016 року по 11.01.2018 року /а.с. 141-142/.

Крім того, на виконання ухвали суду від 21.03.2017 року судом отримано:

- лист від ТОВ «Нова Пошта» від 18.04.2017 року, яким повідомлено, що з серпня 2016 року з ОСОБА_3 будь-яких контрактів не укладалося /а.с. 48/;

- виписку ПАТ КБ «Приват Банк» по рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 року по 01.04.2017 року /а.с. 60-69/ та за період з 01.08.2016 року по 01.08.2017 року /а.с. 102-113/.

Суд приймає до уваги пояснення сторони відповідача про те, що батько не ухиляється від своїх обов'язків щодо утримання доньки, на підтвердження чого судом досліджені квитанції про придбання продуктів, ліків та речей для доньки у період з 01.01.2017 року /а.с. 76-90/.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на час подачі позову офіційно не був працевлаштований, має припинену підприємницьку діяльність, будь-яких контрактів із ТОВ «Нова Пошта» не укладав. Однак, систематично надає матеріальну допомогу на утримання доньки та не ухиляється від своїх обов'язків як батько. Також суд враховує, що 03.08.2017 року відповідач уклав трудовий договір та на цей час працює водієм з заробітньою платою у розмірі 3200 грн. на місяць /а.с.71/.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання доньки у розмірі, який би позивач вважала достатнім, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 182 СК України.

У позовній заяві ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на положення ст.180-182 СК України. Однак, суд враховуючи зміни сімейного законодавства від 17.05.2017 року, суд зазначає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. ст. 180-182 СК України в новій редакції.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд враховує встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» , прожитковий мінімум у 2018 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Тому сума аліментів на дітей сторін має узгоджуватись з вказаною сумою.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. А саме суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої доньки.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180-182 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 20.07.1995 року Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації - АДРЕСА_3, тел. НОМЕР_8/ та ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце проживання - 65104, АДРЕСА_2, тел. НОМЕР_6/, зареєстрований 07.06.2008 року Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 05, які від шлюбу мають одну малолітню доньку, - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 20.07.1995 року Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації - АДРЕСА_3, тел. НОМЕР_8/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце проживання - 65104, АДРЕСА_2, тел. НОМЕР_6/ аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 від усіх видів доходу батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 20.07.1995 року Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації - АДРЕСА_3, тел. НОМЕР_8/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_7, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, місце проживання - 65104, АДРЕСА_2, тел. НОМЕР_6/ судовий збір у розмірі 551,20 грн. /п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок/.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 20.07.1995 року Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації - АДРЕСА_3, тел. НОМЕР_8/ на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. /п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 22.01.2018 року.

Суддя Васильків О. В.