АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

31 січня 2018 року місто Київ

Унікальний № 2-1321/06

Апеляційне провадження № 22-ц/796/1884/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ЖелепиО.В., вирішуючи клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження та питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року, судді Шевченко Т.М., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Київське міське управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності у порядку спадкування та договору дарування, визнання права власності у порядку спадкування та визначення розміру земельної ділянки в користування,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2006 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Київське міське управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності у порядку спадкування та договору дарування, визнання права власності у порядку спадкування та визначення розміру земельної ділянки в користування - задоволено.

Ухвалами Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2017 року виправлено допущені описки у вищезазначеному рішенні.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 20.12.2017 року подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати.

При цьому, заявником не в повному обсязі було сплачено судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір. Крім того, заявник подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження та не порушував питання про його поновлення.

Так, згідно з п. 12 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цим Законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.294 ЦПК України (в редакції, що діяв на момент ухвалення рішення, 2006 рік) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналогічна норма діяла і в попередній редакції ЦПК України (ч.3 ст. 297 ЦПК України).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.01.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року -- залишено без руху та надано строк для доплати судового збору та подачі заяви про поновлення процесуального строку.

29.01.2017 року на виконання вищезазначеної ухвали від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та документ про сплату судового збору.

Як на підставу поновлення процесуального строку заявниця посилалася на те, що їй було відомо про існування рішення Голосіївського районного суду м. Києва, відносно нерухомого майна та земельної ділянки, але вона його ніколи не бачила, та офіційно не отримувала, в судовому засіданні під час ухвалення рішення не була присутня (журнал судового засідання а.с. 68-70). Заява від 30 березня 2016 року, була надрукована колишнім представником, і в останній порушуються питання про ознайомлення з матеріалами справи на підставі того, що рішення № 2-1321/8, 2006 року Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року винесено відносно іншої особи та зовсім її не стосується, оскільки вона ОСОБА_6, а не ОСОБА_7. При цьому, подальших дій по справі представник відповідача не проводив, звільнився з адвокатського об'єднання, на телефонні дзвінки не відповідав, суд за адресою відповідача ні яких рішень та запитів не надсилав. 23 жовтня 2017 року, новий представник заявника офіційно отримав вищевказане рішення Голосіївського районного суду м. Києва та ознайомив відповідача з ним 24 жовтня 2017 року під розписку, запропонував надіслати заяву до Голосіївського районного суду м. Києва для виправлення описки у вступній та резолютивній частинах, і якщо це рішення стосується ОСОБА_6 тоді будуть підстави оскаржити у апеляційному порядку рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року № 2-1321/8, 2006 року. 25 жовтня 2017 року було подано заяву до Голосіївського районного суду м. Києва про виправлення описки. 11 грудня 2017 року, родичами заявника у поштовій скриньці за старою адресою мешкання, а саме АДРЕСА_1, була знайдена, та отримана заявником 12 грудня 2017 року ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017р., про виправлення описки. Не порушуючи вимого ч. 1 ст. 294 ЦПК України, та згідно з перехідними положеннями ЦПК України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, 20 грудня 2017 року було подано апеляційну скаргу.

Апеляційний суд не може визнати поважними причинами для поновлення процесуального строку, які вказані вище, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2006 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено оскаржуване рішення.

Відповідно до журналу судового засідання (а.с. 68-70), ОСОБА_2 особисто не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного рішення.

Разом з тим, як вбачається з журналу судового засідання (а.с. 68-70) та тексту оскаржуваного рішення (а.с. 71), представник відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ОСОБА_8 був присутнім під час проголошення рішення суду 16.05.2006 року. Вказаний представник, діяв за довіреністю від 04.10.2005 року, відповідно до якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_8 на представництво інтересів останньої (оригінал довіреності знаходиться на а.с. 58). При цьому, будь-яких даних про те, що представництво було припинене (обмежене), або довіреність була скасована матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки представник відповідача за довіреністю був присутнім при оголошенні рішення, строк на апеляційне оскарження у ОСОБА_2, обраховується з дати його проголошення.

Крім того, 30.03.2016 року ОСОБА_2 подала до суду власноручно підписану заяву, до якої сама особисто долучила копію рішення, яке оскаржує. (а.с. 83-86). Про те, апеляційну скаргу подала лише в грудня 2017 року, більше ніж через півтора року.

Апеляційний суд також не бере до уваги, що на думку заявника рішення суду без виправлення описки не стосувалося її прав та обов'язків, оскільки позовна заява подана зокрема до ОСОБА_6, і остання уповноважила представника на представництво інтересів в даній справі, наявність у ньому описки щодо імені відповідача не свідчить про те, що воно не стосувалося її прав та обов'язків, оскільки остання брала участь у цій справі через свого представника.

Тобто, заявниця з урахуванням вищенаведених обставин, будучи обізнаною про існування оскаржуваного рішення, не була позбавлена можливості подати на нього апеляційну скаргу у визначений процесуальним законом строк та заяву про виправлення описки. Однак, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд, заявниця більше десяти років не оскаржувала рішення, яке набрало законної сили та не подавала заяви про виправлення описки.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_9 проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що з моменту ухвалення рішення (16.05.2006 року), під час проголошення якого був присутній представник ОСОБА_2, заявник звернулася з апеляційною скаргою 20.12.2017 року, тобто більше ніж через десять років, а клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об'єктивно непереборних причин пропуску такого строку, відсутні підстави для його поновлення, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 127, 358 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_1, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року залишити без задоволення.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2006 року, судді Шевченко Т.М., в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Київське міське управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності у порядку спадкування та договору дарування, визнання права власності у порядку спадкування та визначення розміру земельної ділянки в користування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Желепа О.В.