н/п 2/490/4326/2017 Справа № 490/3523/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Справа №490/3523/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

16 січня 2018 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст.12,258-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 1460 грн пені за час прострочення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 800 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 640 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.

Справа №490/3523/17

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2018 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом ппро стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2015 року по березень 2017 року у розмірі 2312 грн з відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , проте за вказаний період жодного разу аліменти не сплачувалися, в зв'язку з чим на 01 квітня 2017 року утворилася заборгованості у сумі 7626 грн. 00 коп. Також просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу у сумі 1713 грн.

У судове засідання позивачка не зявилася, направила свого представника, яка надала в останнє судове засідання заяву про розгляд справи у її відсутність , вимоги позову підтримала та просила задвольнити позов з викладених підстав.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , вимоги позову не визнав та просив у позові вдімовити з викладених у письмових запереченнях підстав.

Вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який є дитиною- інвалідом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2014 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з 26.11.2012 року і до його повноліття. На підставі даного рішення суду було видано 15 липня 2014 року виконавчий лист № 1423/119546/2012, на підставі якого Заводським ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження .

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2015 року зменшено розмірі аліментів, що стягються з ОСОБА_2, та з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 400 грн. щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімумум на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до його повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 06 червня 2014 року по справі № 1423/119546/2012.

На підставі даного рішення суду було видано 28 жовтня 2016 року виконавчий лист № 490/4837/15-ц , на підставі якого Центральним ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження за заявою стягувача від 06 грудня 2016 року. .

Постановою державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ від 29 березня 2016 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 1423/119546/2012 - в звязку з надходженням рішення суду про відкликання виконавчого листа.

Згідно до листа Центрального ВДВС від 08.12.2016 року постанова державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ про відкриття виконавчого провадження 08 грудня 2016 року направлена боржнику ( зазначено, що боржник власноручно отримав копію постанови 05.07.2017 року) , 06 квітня 2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик.

12 квітня 2017 року до Центрального РВММУ УМВС зявився ОСОБА_2, його повідомлено про наявність заборгованості.

Згідно з довідкою Центрального ВДВС заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам за виконавчим листом № 490/4837/15-ц за період з вересня 2015 року по 01.04.2017 року складає 7626,00 грн.

З квітня 2017 року заборгованість відсутня , наявну заборгованість згідно наданих відповідачем квитанцій останній сплатив в повному обсязі ( протягом травня -липня 2017 року сплачувалося по 1200-1600 грн на місяць) - що підтверджується листом Заводського ВДВС від 15.01.2018 року.

Як вбачається із пояснень відповідача, наданих копій матеріалів виконавчого провадження, відповідач дійсно не сплачував аліменти з часу набуття рішенням суду про зменшення розміру аліментів законної сили , оскільки виконавчий лист до примусового виконання позивачкою не предявлявся, а про відкриття провадження 07.12.2016 року йому стало відомо лише в квітні 2017 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

У п. 22 роз'яснено, що передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Надаючи належну правову оцінку тому, що заборгованість за аліментами існувала з часу набуття заочним рішенням суду законної сили з вересня 2015 року , проте попереднє виконавче провадження було закінчено в березні 2016 року та боржником сплачувалися аліменти в тому виконавчому провадженні до його закінчення - підстави для стягнення з нього пені за період версень 2015 року- березень 2016 року відсутні.

Разом з тим, позивач не повинен доводити вини відповідача у наявності заборгованості по аліментах, оскільки вина відповідача презюмується і обов'язок доведення відсутності такої вини покладено саме на нього. Відповідачем не надано доказів того, що він дійсно звертався в період з квітня 2016 року до ВДВС щодо наявності виконавчого провадження відносно нього про сплату аліментів, при цьому достовірно знаючи про те, що існує рішення суду про стягненя аліментів і з березня 2016 року аліменти на утримання його сина не стягуються . При цьому суд враховує, що рішення суду , яким зменшено розмір аліментів та відкликано виконавчий лист за попереднім рішенням суду, ухвалено в порядку заочного розгляду - за відсутності ОСОБА_1

Не може суд прийняти до уваги і твердження відповідача про безпідставність відкриття виконавчого провадження в Центральному ВДВС- оскільки це виходить за межі предмета доказування по справі та не виключає наявність вини боржника.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справим відповідно до Конституції України, законів України , міднародних договорів, згода на обовязковістиь яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобож 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов'язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Євросуд зазначив, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Отже, з огляду на вищенаведене суд доходить до висновку, що ОСОБА_2, достовірно знаючи про свій обов'язок сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина , повинен був вжити заходів щодо його належного виконання - адже рішення суду обов'язкове для виконання усіма особами, яких воно стосується, і не обов'язково виключно в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби.

За такого, суд не може погодитися з запереченнями відповідача щодо відсутності його вини у не сплаті аліментів на утримання сина за період з квітня 2016 року по березень 2017 року включно.

З огляду на наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що у зв'язку з несвоєчасним виконанням обов'язків щодо сплати аліментів на утримання дитини, є підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01 липня 2015 року № 6-94цс15, яка відповідно до є обов'язковою для всіх судів України, виходячи з розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня за час прострочення аліментів на утримання сина , позивачем обрахована вірно ( за квітень 2016 р.- 400 грн. х 1% х 30 днів =120 грн. і далі за розрахунокм) , суд погоджується з таким розрахунком, отже за наведеним принципом розрахунку пені загальний розмір пені за порушення відповідачем зобов'язань по сплаті аліментів на утримання сина за період з квітня 2016 року по березень 2017 року становить 1460 грн .

Також позивачка просила стягнути на її користь 1713 грн витрат на правову допомогу , що підтверджується копією квитанції № 44 від 30 березня 2017 року про сплату ОСОБА_1 1713 грн адвокату Мотельчук Ю.І. ( яка приймала участь у справі як представник позивача на підставі Ордеру серії НОМЕР_1 ) за ведення справи в суді .

Ввідповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на наведені правові норми, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 800 грн витрат на правничу допомогу, оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - позивачка до суду не надала.

Згідно ч.1 , судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави .

Керуючись ст.ст.12,258-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 1460 грн пені за час прострочення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 800 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 640 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.