Справа № 302/758/17
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

16.01.2018 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Цімбота В.І.,

при секретарі Куруц В.І.,

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_1 до Келечинської сільської ради про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Келечинської сільської ради та ОСОБА_1 про визнання права спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 та земельної ділянки, необхідної для обслуговування цієї частини будинку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 що належав її батькам і який мати її ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у с. Келечин, заповіла їй. Батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

28.11.2017 р. до суду поступив позов ОСОБА_2 до Келечинської сільради та ОСОБА_1 ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на частину будинку АДРЕСА_1 зокрема на 1/3 частину такого.

Судом дані позови об'єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 підтримали, заперечили проти позову ОСОБА_2, в тому числі і подавши суду письмові заперечення.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 підтримали, проти позову ОСОБА_1 частково заперечили. Просять також суд визначити їм 0,5 га земельної ділянки, необхідної для обслуговування 1/3 частини будинку.

Келечинська сільрада до суду не явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі, з вимогами ОСОБА_1 згідні.

Заслухавши сторін, дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку, суд вважає, що позови як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення в межах вимог.

Встановлено судом і не оспорюється та не потребує доказування та обставина, що будинок за АДРЕСА_1 побудовано під час шлюбу батьками сторін ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. , у 50-ти десятих роках минулого століття, а також та обставина, що на час смерті батька як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2, були неповнолітніми і на час смерті матері ОСОБА_5 ОСОБА_7 та і зараз у будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2.

Дійсно, 17.10.2005 р. було складено заповіт (арк.. сп. 14) за яким ОСОБА_5 ОСОБА_7. все своє майно заповіла як ОСОБА_1 ОСОБА_7 так і ОСОБА_2 ОСОБА_7.

Суд виходить з того, що відповідно до ст..ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Тобто, ОСОБА_5 ОСОБА_7. могла заповісти тільки те майно чи його частину, що їй належало.

Встановлено, що на час смерті батька ОСОБА_6 у травні 1967 року як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 були неповнолітніми, що відповідно до ст..ст. 524, 529, 535 ЦК УРСР, 1963 р. мали право на обов'язкову частину у спадщині після смерті батька і таку прийняли шляхом вступу у володіння спадковим майном.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8. його частку у рівних долях спадкували ОСОБА_5 ОСОБА_8., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як дочки померлого, тобто по 1/6 частки.

Станом на час смерті матері як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2, зокрема, мали статус повнолітньої непрацездатної дитини, а тому ОСОБА_2 навіть при наявності заповіту має право спадкувати обов'язкову частку у спадщині, а тому вимоги ОСОБА_2 є підставними в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, але без визначення реальної частини земельної ділянки , необхідної для обслуговування будівлі, до реального поділу часток між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (ст.. 1241 ЦК України).

Якщо би мова ішла про колгоспний двір, як це намагається довести суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, то в цьому випадку застосовувались би норми ЦК УРСР 1963 року, зокрема ст.ст. 120-127 про статус колгоспного двору, його членів станом на 1992 рік та можливість виділення частини, належної члену колгоспного двору, що відноситься до зовсім інших правовідносин і не може бути предметом розгляду у цьому процесі, так як в даному дворогосподарстві як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2, побудували нові хати у 80-х роках минулого століття, вийшли заміж, мають дітей і подружжя.

При таких обставинах, виходячи з вимог ст.. 16 ЦК України, суд вважає, що буде вірним визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини будинку № 183 с.Келечин, за ОСОБА_2 - на 1/3 частину цієї будівлі з правом власності на 1/3 частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування цієї частини нерухомого майна.

Судових витрат, які би підлягали поділу між сторонами, немає.

Тому керуючись ст. ст. 263, 265, 266 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 (дві треті) частини житлового будинку АДРЕСА_1.

У решті вимог відмовити.

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третю) частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування даної частини будинку АДРЕСА_1.

У решті вимог відмовити.

Судових витрат у справі немає.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційний суд Закарпатської області протягом 30 днів з часу його проголошення.

Суддя: В. І. Цімбота