Справа № 646/7865/17
провадження №2/646/411/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.18 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П.,

за участю секретаря - Безсонної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 нанесені збитки у розмірі 4800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власником 2 / 3 частин будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок вона успадкувала за законом після смерті батьків. Після їх смерті в будинку залишилась проживати її сестра ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідач залишилась проживати у вказаному будинку з посиланням на те, що ОСОБА_3 на її ім'я було складено заповіт. У зв'язку з неодноразовими погрозами зі сторони відповідача, яка, як зазначає позивач, раніше судима, позивач тривалий час не з'являлась у батьківському будинку, однак у жовтні 2017 року їй повідомили, що у вказаному будинку проводиться обшук. Коли позивач приїхала до будинку, то з'ясувала, що відповідач влаштувала там «наркопритон». Окрім цього нею було виявлено відсутність радіаторів, на що їй було повідомлено відповідачем, що вона їх зняла, тому що вони їй не потрібні. Згідно з проведеного звіту, вартість вказаний радіаторів складає 4800,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на її користь.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 1 / 3 частка житлового будинку АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, а 2 / 3 його частки належить ОСОБА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 100591764 від 18.10.2017 року (а.с.7).

Зі звіту про незалежну оцінку розміру матеріальної шкоди (збитків), завданої власнику житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що розмір такої шкоди складає 4800,00 грн. В висновку зазначено, що на дату обстеження будинку 07.11.2017 року було виявлено, що в приміщеннях демонтовано два радіатори системи опалення разом із запірною арматурою та пошкодженням різьбових з'єднань (а.с.17-31).

Відповідно до ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивач та її представник повторно не з'явились в судове засідання, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи.

Суд виходить з принципу презумпції вини, що діє у цивільному праві. Так, відповідач не спростувала доводів позивача про те, що ОСОБА_2 зрізала радіатори, однак обов'язок доведення розміру заподіяної шкоди лежить на позивачеві.

На доведення своїх вимог, позивачем надано звіт про належну оцінку розміру матеріальної шкоди, завданої власнику житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, відповідно звіту, його положення дійсні тільки для керівників чи повноважних представників сторін, що мають відношення до цього звіту; оцінювач не мав можливості та не проводив натурне обстеження об'єкта нерухомості до заподіяння йому шкоди; стан об'єкта до заподіяння йому шкоди прийнято за усним описом замовника як «житловий»; оцінювач не несе відповідальність за можливу невідповідність заявленого стану об'єкта фактичному; вихідні дані, приведені замовником, прийняті як достовірні, однак оцінювач не засвідчує в будь-якій формі факти їхньої вірогідності.

Оцінювачем розраховано розмір шкоди, виходячи із вартості радіатору чавунного МС-140 та 20 секцій. Однак суду не надано належних доказів встановлення в будинку АДРЕСА_1 саме чавунного радіатору МС-140 у кількості 20 секцій.

Крім того, ОСОБА_1 є власником лише 2 / 3 частин домоволодіння, виділ часток якого не проводився, тому суду не доведено, що шкода внаслідок зрізання двох радіаторів заподіяна позивачу саме у розмірі 4800,00 грн.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з недоведеністю розміру шкоди.

Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.22, 1166 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Суддя Сорока О.П.