Справа № 498/232/17 н/п2/517/18/2018
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2018 року смт.Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ГОНЧАР І.В. при секретарі ЗАБОЛОТНІЙ Л.В. за участі: позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно, суд
В С Т А Н О В И В: ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини.
Його батько ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4 комбінату комунальних підприємств квартиру № 2 або 52/100 житлового будинку по вулиці Карбишева 5 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, який розташований на земельній ділянці належній колгоспу ім. 60 роковин Радянської України і складався з одного житлового будинку «А» житловою площею 64,7 кв.м та господарських будівель: літньої кухні «Бб», погребу «В», сараїв «Г» і «Д», огорожі №№ 1 і 2.
Вказаний договір був посвідчений 21 листопада 1990 року за реєстром № 452 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований ОСОБА_4 БТІ в книзі 9 за № 1597, а також був зареєстрований 07.04.2004 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 5398612.
ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу посвідченим 21 листопада 1990 року за реєстром № 454 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області придбав у ОСОБА_4 комбінату комунальних підприємств 19/100 цього ж будинку, що було зареєстровано ОСОБА_4 БТІ в книзі 9 за № 1597.
Власником 29/100 цього будинку, як квартири № 1, був батько відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого комітетом по приватизації ОСОБА_4 районної ради народних депутатів 20.01.1991 року, яке було зареєстроване ОСОБА_4 БТІ 20.01.1995 року в книзі 9 № 1597.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 травня 2000 року, виданого за реєстром № 1275 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області у спадковій справі № 349/2000, відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_9, померлого 03 жовтня 1997 року, і спадкове майно складається із зазначеної вище квартири, яка складає 29/100 будинку.
За договором купівлі-продажу посвідченим 12 січня 1991 року за реєстром № 27 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_8 продав, а товариство з обмеженою відповідальністю (фірма) «Капітал» Лтд придбала 19/100 або 1/3 цього будинку.
За договором від 20 вересня 2000 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал» Лтд» і товариством з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ТОВ «Капітал» продало, а ТОВ «Терравіск» придбало 19/100 або 1/3 будинку.
За товариством з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск» на підставі вказаного договору ОСОБА_4 БТІ 29 серпня 2003 року зареєструвало за номером запису 1597 в книзі 9 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 серпня 2003 року за реєстраційним номером 2457406 право колективної власності на квартиру № 2 у будинку вулиці Карбишева 5 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.
За позовом батька позивача ОСОБА_7 поданим 20 липня 2003 року, рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 липня 2008 року у справі № 2-29, яке було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2012 року, на батька позивача ОСОБА_7 були переведені права та обовязки покупця за вказаним вище договором.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок по вулиці Карбишева 5 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області станом на 20 вересня 2000 року, був обєктом права спільної часткової власності. Суд дійшов такого висновку дослідивши, зокрема, технічний паспорт на вказане домоволодіння, виготовлений ОСОБА_4 БТІ, з якого вбачається, що власниками домоволодіння є: батько позивача з ідеальною часткою 52/100 на підставі договору купівлі-продажу; ОСОБА_3 з ідеальною часткою 29/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину; ТОВ «Терравіск» з часткою 19/100 на підставі договору купівлі-продажу.
Під час розгляду вказаної цивільної справи, скориставшись відсутністю арешту на будинок або заборони його відчуження, за договором купівлі-продажу посвідченим 14 листопада 2003 року за реєстром № 1750 Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, товариство з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск» продало, а ОСОБА_3 купив квартиру за номером 3 у будинку за номером 5 на вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, яка належала продавцю на праві колективної власності на підставі договору купівлі-продажу підписаного сторонами 20.09.2000 року.
Придбана ОСОБА_3 квартира № 3 була зареєстрована за ним 21 листопада 2003 року ОСОБА_4 БТІ за № 1597 у книзі 9 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 2457406.
Надалі, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради Великомихайлівського району Одеської області за № 9 від 26 січня 2007 року, було замінено вказаний вище правовий документ договір купівлі-продажу № 1597 від 21.11.2003 року на правовий документ свідоцтво про право власності на ОСОБА_3.
На підставі вказаного рішення виконкому 05 червня 2007 року відповідачу ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на квартиру за номером 3 у будинку за номером 5 на вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, яке 05 червня 2007 року було зареєстроване ОСОБА_4 БТІ за № 562 у книзі 10Д та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 2457406.
Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3, як покупець, фактично придбав не квартиру за номером 3, а 19/100 або 1/3 частини будинку, проте ці права за вказаним судовим рішенням з моменту посвідчення договору від 20 вересня 2000 року були переведені і належали батьку позивача ОСОБА_7.
За свого життя батько позивача ОСОБА_7 не встиг зареєструвати своє право власності на зазначені вище 19/100 будинку і помер 16 квітня 2012 року.
Позивач прийняв його спадщину шляхом подання 11 травня 2012 року до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори Одеської області відповідної заяви про прийняття спадщини і цією конторою щодо майна спадкодавця ОСОБА_7 була заведена спадкова справа № 198/2012 і зареєстрована у Спадковому реєстрі за номером 52785219.
ОСОБА_6, як син спадкодавця ОСОБА_7, 18 жовтня 2012 року звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини свого батька.
27 лютого 2015 року позивач звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, тобто тієї частини будинку яка за рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 липня 2008 року перейшла у власність його померлого батька і входила до складу його спадщини.
Постановою № 315/02-31 від 27.02.2015 року державного нотаріуса ОСОБА_10 вказаної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що він не надав документів щодо належності спадкодавцеві 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.
Таких документів позивач не може надати нотаріусу, оскільки за життя його батька право власності на цю частину будинку не було зареєстроване на підставі вказаного вище рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 липня 2008 року.
Такій реєстрації перешкоджає та обставина, що ця частина будинку вже була зареєстрована як квартира № 3 на імя відповідача ОСОБА_3
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та пояснив, що будинок № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області складається з трьох відокремлених квартир з самостійними поштовими адресами, кожна з яких має свого власника. Даний будинок до 1990 року знаходився у власності ОСОБА_4 комбінату комунальних підприємств і наймачами трьох ізольованих квартир у ньому були сім'ї : ОСОБА_3 - кв.№1, ОСОБА_1 кв.№2, та громадянин ОСОБА_8 кв. № 3. В 1990 році ОСОБА_7 викупив кв.№2, ОСОБА_8 - кв.№3, а в 1995 році безоплатно приватизували кв.№1 його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 В 1995 році ОСОБА_8 продав квартиру № 3 ТОВ фірма Капітал, як предмет купівлі продажу вказувалося 19/100 або 1/3 житлового будинку. Чому в договорі не вказано, що продавалася квартира № 3 не відомо. З плану будинку №5 видно, що квартири №1,№2 та №3 є ізольованими приміщеннями з окремими входами. Внаслідок технічних помилок при оформленні прав власності на нерухоме майно БТІ у витязі вказало адресу квартири, належної ТОВ Терравіск, яку придбав ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_1. В 2006 році ОСОБА_3В, звернувся до суду з позовом про внесення виправлення в договір купівлі продажу від 14.11.2003 року між ТОВ Терравіск та ОСОБА_3 номера квартири 2 на правильний номер 3, відповідно до постанови суду від 10.10.2006 року ці виправлення нотаріусом були зроблені. Договір купівлі продажу посвідчений 14.11.2003 року повністю відповідає вимогам правочини і є дійсним. Зважаючи на виправлення в даному договорі , які в подальшому надавали б підстави для додаткових пояснень, Він звернувся до ОСОБА_4 селищної ради із заявою про зміну правового документу Договору на свідоцтво про право власності. Виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради було прийнято рішення № 9 від 26.01.2007 р., яким було змінено правовий документ та видано свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_3 Що стосується вимоги позивача щодо визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_7, то вона є незаконною т а необгрунтованою, так як рішенням Великомихайлівського районного суду від 15.07.2008 року на ОСОБА_7 було преведено права та обов'язки покупця, проте право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, а за свого життя ОСОБА_7 це право не зареєстрував та не набув права власності на це майно, тому воно не може входити до складу спадкового майна..
Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Великомихайлівського району Одеської області ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив наступне, позивач вважає, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 володіли частками у праві спільної часткової власності на житловий будинок по вул. Карбишева,5 в смт. Велика Михайлівка. Проте, це припущення не вірне, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 342 від 20.01.1995 року видане батькам відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 комітетом по приватизації ОСОБА_4 районної ради народних депутатів на квартиру АДРЕСА_2 та договором посвідченим державним нотаріусом про придбання ОСОБА_3 у власність квартири АДРЕСА_3. Таким чином житловий будинок по вулиці Карбишева , 5 в смт. Велика Михайлівка є багатоквартирним житловим будинком. Стосовно вимоги щодо визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради №9 від 26.01.2007 року, то позивачем не надано ніяких підтверджень про порушення з боку виконавчого комітету при винесенні вказаного рішення. Дане рішення було прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов ОСОБА_13 задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно відомостей із інвентарної справи, а саме довідки про приналежність будинку № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка, будинок до 1990 року знаходився у власності ОСОБА_4 комбінату комунальних підприємств. Згодом на підставі свідоцтва про право власності на житло №3 від 20.01.1995 року виданого ОСОБА_4 комітетом по приватизації, квартира 1 стала належати ОСОБА_14, квартира №2 згідно договору купівлі продажу від 21.11.1990 року посвідченого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою стала належною ОСОБА_7, квартира №3 згідно договору купівлі продажу від 21.11.1990 року посвідченого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою стала належати ОСОБА_8.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 травня 2000 року, виданого за реєстром № 1275 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області у спадковій справі № 349/2000, ОСОБА_3 успадкував квартиру №1, що знаходиться в смт. Велика Михайлівка по вулиці Карбишева, 5, яка складає 29/100 зазначеного будинку, після смерті батька ОСОБА_9, померлого 03 жовтня 1997 року.
Згідно договору купівлі продажу ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_4 комбінату комунальних підприємств квартиру № 2 або 52/100 житлового будинку по вулиці Карбишева, 5 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області. Вказаний договір посвідчений 21 листопада 1990 року за реєстром № 452 ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований ОСОБА_4 БТІ в книзі 9 за № 1597.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності ОСОБА_7 на АДРЕСА_4 було зареєстровано 07.04.2004 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 5398612.
Згідно договору купівлі- продажу посвідченого 12.01.1995 року за реєстровим №27 ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою Одеської області, ОСОБА_8 продав 19/100 або 1/3 частину житлового будинку фірмі Капітал. Згідно договору купівлі продажу від 20 вересня 2000 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал» Лтд» і товариством з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ТОВ «Капітал» продало, а ТОВ «Терравіск» придбало 19/100 або 1/3 частину будинку. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності ТОВ Терравіск на АДРЕСА_5 було зареєстровано 13.06.2003 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 2457406.
Згідно рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15 липня 2008 року на ОСОБА_7 було переведено права та обов'язки покупця за договором від 20.09.2000 року купівлі продажу 19/100 або 1/3 частини житлового будинку. Дане рішення набрало законної сили 14 березня 2012 року. Згідно копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі ОСОБА_7, помер 14 квітня 2012 року.
Згідно договору купівлі продажу від 14 листопада 2003 року посвідченого державним нотаріусом Фрунзівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 прибав у товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск» квартиру за №3 у будинку за номером 5 по вул.Карбишева в смт.Велика Михайлівка.
З матеріалів інвентарної справи та генерального плану будинку за номером 5 по вул.Карбишева в смт.Велика Михайлівка, вбачається, що в даному будинку не виділялися частки ОСОБА_1, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 і будинок не є спільною сумісною власністю даних осіб.
Згідно копії спадкової справи № 198/2012 щодо майна померлого 16 квітня 2012 року ОСОБА_7, ОСОБА_1 прийняв його спадщину шляхом подання 11 травня 2012 року до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори Одеської області відповідної заяви. ОСОБА_6, як син спадкодавця ОСОБА_7, 18 жовтня 2012 року звернувся до вказаної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини свого батька.
13 червня 2013 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7, яка складалася з нежилих підвальних приміщень, що розташовані за адресою м.Одеса проспект Маршала Жукова,32. 25 червня 2013 року ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7, яка складалася з : причепу бортового тентованого, марки TROUILLET модель RT 3240, рік випуску 1999; автомобілю вантажного бортового тентованого, марки VOLVO модель FN12.
Згідно заяви від 27 лютого 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.02.2015 року державного нотаріуса ОСОБА_10, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що він не надав документів щодо належності спадкодавцеві 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
ОСОБА_7 на момент смерті не був власником 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області у встановленому законом порядку.
Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєтрації.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що якщо спадкодавцем право власності на 19/100 або 1/3 частини житлового будинку за № 5 по вулиці Карбишева в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області у встановленому законом порядку зареєстровано не було то відповідно до ст. 1216 ЦК України воно не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. В частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі продажу від 14 листопада 2003 року посвідченого державним нотаріусом Фрунзівської державної нотаріальної контори, за яким ОСОБА_3 прибав у товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск» квартиру за №3 у будинку за номером 5 по вул.Карбишева в смт.Велика Михайлівка; визнання недійсним та скасування рішення виконкому №9 від 26.01.2007 року; визнання недійсним свідоцтва про право власності від 05 червня 2007 року, суд відмовляє з наступних підстав.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ч.1, 2, 3 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягни згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також переданя майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до п. 8 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року № 9, відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України , підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 Цивільного кодексу не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, становлених цим Законодавством. Відповідно до п.2.10 глави ІІ Тимчасового Положеня про порядок державної реєстрації права власності т інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року, « Текст документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, повинен бути написаний розбірливо. Не приймаюься для державної реєстрації прав документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст».
Підчас судового розгляду позивачем не надано жодних доказів, щодо порушення виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради чинного законодавства при винесенні рішення щодо зміни правового документа.
Керуючись ст.ст. 202,204,331,638,640,655,1218 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 77,81, 258, 259, 263, 268 ЦПК України, п. 8 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року № 9, суд -
У позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю в формі малого науково-технічного підприємства «Терравіск», ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 селищної ради Великомихайлівського району Одеської області про скасування рішень, визнання недійсними правовстановлюючих документів, визнання права власності на спадкове майно відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до п. п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. СУДДЯ: