Справа №461/8697/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участі:

секретаря Кузьми Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № KF032827-AN, укладеного 09.03.2017 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та громадянином ОСОБА_2,відповідачеві було надано кредит в розмірі 5000,00 гривень (пять тисяч гривень 00 копійок), з кінцевим строком погашення не пізніше 08.03.2020 року. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобовязання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував позивачеві кошти у загальній сумі 5526,08 грн., що складається з заборгованості по кредиту 4571,41 грн., заборгованості по відсотках - 0,18 грн., комісії - 875,00 грн., та пені 74,49 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач під час розгляду справи позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного 09.03.2017 року договору KF032827-ANміж позивачам і відповідачем, ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 5000,00 грн. з обовязком щорічної оплати процентної ставки у розмірі 0,01%, та щомісячної оплати відсотків за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,5, % місячних, кінцевий термін повернення 08.03.2020 року.

Відповідно до умов кредитного договору № KF032827-AN, а саме п.5.1.4. банк має право дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів, що найменше на один календарний місяць; сума простроченої заборгованості за кредитним договором перевищує розмір кредиту більше як на десять відсотків.

Позивачем, керуючись ч.2 ст.1050, ст..1048 ЦК України та кредитним договором, надіслано 05.09.2017 року відповідачу повідомлення-вимогу вих. № 10-1/12713.

Відповідач своїх договірних зобовязань за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг

ОСОБА_2 станом на 08.12.2017 року становить 5526,08 грн., що складається з заборгованості по кредиту 4571,41 грн., заборгованості по відсотках - 0,18 грн., комісії - 875,00 грн., та пені 74,49 грн.

Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом .

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобовязання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу ОСОБА_2 складає 5526,08 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушивумови договору, тому з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «ВіЕс Банк» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 549, 610, 611, 1054 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» суму боргу за кредитним договором 5526,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 Михайловичана користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Р. Юрків