АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/5817/16-ц Головуючий у 1-й інстанції - Савицький О.А.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1073/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та з урахуванням уточнених позовних вимог просить: стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 26 120,13 грн. пропорційно до їхніх часток у праві власності на квартиру.

Посилається на те, що на підставі чинного законодавства України позивач утримує житловий комплекс багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та його прибудинкову територію, а також надає житлово-комунальні послуги власникам квартир в будинку, а останні зобов'язані вчасно щомісяця сплачувати кошти за ці послуги.

В період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_1, а власником 1/3 квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_4

Відповідачі, споживаючи житлово-комунальні послуги, не сплачували за них, у зв'язку з чим у період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року у них перед позивачем утворилась відповідна заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка,4» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» 18 332 грн. 42 коп., з яких: 7 938 грн. 30 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 1 048 грн. 83 коп. - 3% річних; 8 426 грн. 28 коп. - інфляційні втрати; 919 грн. 00 коп. - судові витрати.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» 9 165 грн. 71 коп., з яких: 3 969 грн. 16 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 524 грн. 41 коп. - 3% річних; 4 213 грн. 14 коп. - інфляційні втрати; 459 грн. 00 коп. - судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що відповідачів та їх представників не було повідомлено про розгляд справи та суддя розглянув справу будучи у відпустці.

Крім цього, ДП «Д'ЕСТАТЕ», з яким позивач заключив договір на прибирання та повне обслуговування будинку, фактично надання послуг по обслуговуванню не здійснює, підписані між позивачем та ДП «Д'ЕСТАТЕ» акти наданих послуг не відповідають дійсності.

Заборгованість з оплати послуг за постачання холодної води відповідачу нараховано безпідставно за спірний період, оскільки в квартирі відповідача встановлено окремий лічильник холодної води.

Також посилається на безпідставно нараховану заборгованість за охорону місць тимчасової стоянки автомобілів.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідач підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Посилається на те, що наданий розрахунок заборгованості за спірний період є вірним та ОСББ виконує обслуговування будинку відповідно до Статуту та рішень зборів ОСББ.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та з урахуванням уточнених позовних вимог просить: стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 26 120,13 грн. пропорційно до їхніх часток у праві власності на квартиру, а саме: з ОСОБА_1 - 17 413,42 грн., з яких: 7 938,30 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 1 048,83 грн. - 3% річних; 8 426,28 грн. - інфляційні втрати; з ОСОБА_4 - 8 706,71 грн., з яких: 3 969,16 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 524,41 грн. - 3% річних; 4 213,14 грн. - інфляційні втрати. Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Посилається на те, що відповідно до Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 07 квітня 2005 року № 871 житловий комплекс багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 було передано на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4», яке створене для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного та загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати платежів, передбачених законодавством. У зв'язку з чим, позивачем було укладено ряд договорів для забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого утримання, обслуговування та ремонту житлового будинку, його технічного обладнання, дотримання санітарного стану при будинкової території для створення мешканцям будинку належних умов.

Таким чином, на підставі чинного законодавства України позивач утримує будинок та його прибудинкову територію, а також надає житлово-комунальні послуги власникам квартир в будинку, а останні зобов'язані вчасно щомісяця сплачувати кошти за ці послуги.

В період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_1, а власником 1/3 квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_4

Відповідачі, споживаючи житлово-комунальні послуги, не сплачували за них, у зв'язку з чим у період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року у них перед позивачем утворилась відповідна заборгованість. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням погасити заборгованість, але останні відмовлялися добровільно сплатити за отримані послуги та заперечували право позивача на отримання платежів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4»здійснює надання житлово-комунальних послуг, а відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 17 413 грн. 42 коп., з яких: 7 938 грн. 30 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 1 048 грн. 83 коп. - 3% річних; 8 426 грн. 28 коп. - інфляційні втрати та у ОСОБА_4 утворилась заборгованість у розмірі 8 706 грн. 71 коп., з яких: 3 969 грн. 16 коп. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 524 грн. 41 коп. - 3% річних; 4 213 грн. 14 коп. - інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 є власником 1/3 квартири АДРЕСА_1, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії договору дарування квартири від 14.05.1998 року, договору дарування 1/3 частини квартири від 01.04.2003 року та довідка форми №3 щодо місця реєстрації відповідачів.

Відповідно до Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 07 квітня 2005 року № 871 житловий комплекс багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 було передано на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4».

Положеннями ч.1 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання.

Згідно п.2 Статуту ОСББ «Івана Франка, 4» метою діяльності об'єднання є організація обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об'єднання, доходів від господарської діяльності (пасивних доходів), за рахунок фінансової допомоги від добровільних внесків, отриманих і використаних об'єднанням відповідно до мети його діяльності; забезпечення згоди власників квартир (житлових приміщень) будинку при реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об'єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів об'єднання; забезпечення виконання власниками квартир (житлових приміщень) будинку вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року за №572.

Відповідно до п.10.1 Статуту для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, серед іншого, здійснювати діяльність, пов'язану з утриманням житлового будинку і прибудинкової території відповідно до мети діяльності, передбаченої Статутом об'єднання, в тому числі укладати договори з фізичними та юридичними особами.

Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, щоза період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 26 120,13 грн., з яких: 11907,46 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг; 1 573,24 грн. - 3% річних; 12 639,42 грн. - інфляційні втрати, що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Судом не взято до уваги посилання відповідачів на ті обставини, що між сторонами відсутні договірні відносини і тому відповідачі не є боржниками перед позивачем в розумінні ЦК України, оскільки наявність відносин між сторонами, а, отже, і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг, а відповідачі зобов'язані здійснювати оплату за їх споживання відповідно до надісланих їм рахунків.

Враховуючи, що позивач в строки позовної давності звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме в червні 2013 року, яка була задоволена судом, але за заявою відповідача суд ухвалою від 02.07.2013 року скасував цей судовий наказ та роз'яснив про необхідність звернення до суду в позовному провадженні, що і зробив позивач звернувшись до суду з даним позовом в лютому 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання відповідачів на ті обставини, що позов пред'явлено поза межами трирічного строку позовної давності не знайшли свого підтвердження.

Твердження відповідача, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території у спірний період не надавались, або надавались не належним чином, з посиланням на відсутність у матеріалах справи виписок з банківського рахунку позивача про оплату даних послуг, а також відсутність договору з приводу надання житлово - комунальних послуг між позивачем та відповідачем колегія суддів не приймає до уваги.

Для надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території ОСББ «Івана Франка,4» уклало договір № 10015 від 04.01.2010 року з ДП із 100% іноземною інвестицією «Д'ЕСТАТЕ».

Відповідно до п. 1.4 вказаного договору послуги вважаються виконаними після підписання акта надання послуг Замовником. Таким чином, відповідно до умов договору єдиним належним доказом надання послуг є саме акти надання послуг, надані позивачем та наявні в матеріалах справи.

Між сторонами договору № 10015 від 04.01.2010 року не було та немає спорів, в тому числі: щодо ненадання послуг або ненадання їх у повному обсязі чи відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативів; щодо прострочення оплати за договором.

Беручи до уваги відсутність спорів за Договором № 10015 від 04.01.2010 року, належним доказом надання послуг є саме підписані сторонами акти надання послуг, про що вказано у п.1.4 договору.

Таким чином, посилання відповідачів на відсутність підтвердження оплати за підписаними актами наданих послуг як на доказ ненадання послуг належним чином, суперечить умовам Договору № 10015 від 04.01.2010 року і є помилковим, як і твердження про удаваність актів про надання послуг.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ДП «Д'ЕСТАТЕ» права надавати послуги за Договором № 10015 від 04.01.2010 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки таке право передбачене п.п. 3.4.3, 4.2.5. статуту ДП «Д'ЕСТАТЕ».

Відсутність у відповідача договору про надання комунальних послуг не звільняє його від встановленого законодавством і Статутом ОСББ обов'язку оплачувати спожиті комунальні послуги у повному обсязі.

Незважаючи на відсутність договору на споживача покладається обов'язок оплачувати фактично спожиті послуги виходячи з положень ст. 4, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України«Про житлово- комунальні послуги», ст. ст.3, 6, 319, 322, 626, 627 ЦК України, п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, п.8.1 Статуту ОСББ.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, в апеляційному суді відповідач підтвердила, що частково послуги з утримання будинку надаються, тому частково відповідач сплачує рахунки.

Обставини, встановлені рішеннями судів, на які посилаються відповідачі, не стосуються спірного періоду за даним позовом з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року, оскільки в них встановлено інші правовідносини між сторонами, існування яких обмежується іншим проміжком часу.

ОСОБА_1 посилається на те, що у квартирі відповідачів встановлено окремий лічильник холодної води, а тому позивач неправомірно здійснив нарахування за холодне водопостачання і водовідведення на підставі даних будинкового засобу обліку без врахування дійсного об'єму використаної відповідачами води.

При цьому відповідач посилається на п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, яким передбачено нарахування згідно з показниками будинкових засобів обліку тільки для споживачів, які не мають квартирних засобів обліку.

Відповідно до вимог п.9,10 Правил, для того, щоб власник квартири оплачував послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення на підставі квартирного засобу обліку, такий засіб обліку має бути встановлений спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником, взятий виконавцем (ПАТ «АК «Київводоканал») на абонентський облік, облік повинен здійснюватися в усіх точках розбору холодної води.

Доводи апеляційної скарги не спростовують факту, що вимоги пунктів 9.10 Правил відповідачами не виконані. Встановлено, що ОСББ «ІванаФранка,4» не отримувало документів, що підтверджують виконання відповідачами вимоги пунктів 9, 10 Правил за період з 16.03.2012 року по 28.02.2013 року. Офіційно лічильник холодної води зареєстровано договором з ПАТ «АК«Київводоканал» в 2015 році.

Таким чином, за спірний період позивач не мав права виставляти відповідачам рахунки на підставі їх квартирного лічильника, а відповідачі були зобов'язані оплачувати послугу централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідно до вимог п. 11 Правил, як споживач, що не має квартирних засобів обліку.

Доводи апеляційної скарги, що з відповідачів безпідставно стягується плата за паркування чи плата за послуги автостоянки колегія суддів не приймає до уваги, оскільки стягненню підлягає обов'язковий платіж, встановлений рішенням загальних зборів членів ОСББ «Івана Франка,4» від 09.03.2011 року, яким починаючи з березня 2011 року введено компенсаційну оплату за обслуговування, експлуатаційні витрати, охорону будинку та прибудинкової території, в тому числі місць тимчасової стоянки автомобілів у розмірі 250 грн. на місяць за кожний перший автомобіль власника квартири житлового будинку АДРЕСА_1. В матеріалах справи наявний витяг з Протоколу № 0506001/110309 даних загальних зборів в частині вказаного рішення.

Рішення від 09.03.2011 року прийняте відповідно до вимог:

- п.9.1 Статуту ОСББ, за умовами якого ОСББ має право, зокрема приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об'єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного загального майна відповідно до статуту; встановлювати розміри платежів, зборів внесків членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність;

- ст.10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якої рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх членів об'єднання.

До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання.

- ст.16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»: Об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту, шляхом скликання загальних зборів: приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об'єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом.

Рішення ОСББ від 09.03.2011 року є чинним.

Вказане рішення не оскаржене у судовому порядку.

Посилання відповідача в апеляційному суді на те, що рішення зборів ОСББ від 09.03.2011 року підробне та в подальшому буде оскаржено відповідачами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на день розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій вказане рішення є чинним, ніким не оскаржено та не скасовано.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 8.1. Статуту рішення загальних зборів ОСББ є обов'язковим для всіх співвласників. Відповідно, і органи управління ОСББ, і відповідачі, як члени ОСББ і співвласники даного багатоквартирного будинку, зобов'язані виконувати рішення від 09.03.2011 року.

Між позивачем та Управлінням Державної Служби охорони при ГУМВС України в м. Києві укладено Договір про надання послуг спостереження сигналізації термінового виклику наряду охорони від 23.12.09 року № 816-Д об/2009/Шев.

У спірний період Державна Служба охорони на підставі Договору здійснювала спостереження та обслуговування на об'єкті, а ОСББ оплатило зазначені роботи/послуги. За фактом здійснення спостереження та обслуговування сторони уклали помісячні Акти прийому-здачі робіт/послуг за вказаний період.

Орендарі відповідачів розміщували свій автотранспорт в облаштованому місці на прибудинковій території ОСББ «Івана Франка,4», що підтверджується витягом з журналу фіксації тимчасової стоянки на прибудинковій території заспірний період.

В апеляційному суді відповідач підтвердила, що у спірний період розміщувала свій автомобіль в облаштованому місці на прибудинковій території.

Таким чином, рішення загальних зборів ОСББ «Івана Франка,4» від 09.03.2011 року і факт надання послуг за наведеним договором з Державною службою охорони є підставою для стягнення компенсаційної плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом справа розглянута у відсутність відповідачів, що порушило їх право на участь у судовому засіданні та захист своїх інтересів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки повідомлення сторін про судове засідання на 14.09.2017 року здійснено відповідно до діючого на час розгляду справи процесуального закону. В апеляційному суді відповідач підтвердила, що судові повідомлення про судове засідання на 14.09.2017 року відповідачі отримали.

Таким чином, про розгляд справи на 14.09.2017 року відповідачі були повідомлені.

Твердження про те, що адвокату відповідачів повідомили в канцелярії суду про перебування головуючого у справі судді 14.09.2017 року у відпустці, колегія суддів оцінює критично, оскільки отримавши судову повістку, в якій вказано дату, час і місце судового розгляду, відповідачі та їх представник мали з'явитися в судове засідання за вказаним у судовій повістці місцем розгляду справи, а не з'ясовувати в канцелярії суду графік відпустки суддів.

Більше того, в апеляційному суді відповідач підтвердила, що за вказаним у судовій повістці місцем проведення судового засідання, на вказаний час та дату представник відповідача не з'явилась, обмежившись дзвінками до канцелярії суду.

Враховуючи вищевказані обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

Головуючий Судді