Справа №489/371/18
Провадження №2/489/1067/18
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

29січня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Румянцева Н.О., розглянувши заяву про забезпечення позову, поданою представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

26 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_3 у розмірі 120 000 гривень, 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує на те, що вказані кошти були передані відповідачу, про що складений договір поруки від 23.08.2017 р посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4

26січня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 113 загальною площею 67,8кв.м., яка розташована за адресою: м. Миколаїв вулиця Новобузька, будинок 120 та накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках.

За змістом ст. ст. 149-153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Позивачем у підтвердження вимог заяви представлені: копія договору купівлі продажу нерухомого майна № 1237 від 26.09.1997 р., копія технічного паспорта на квартиру № 113,загальною площею67,8кв.м. , яка розташована за адресою місто Миколаїв вулиця Новобузька, будинок 120,яка належить ОСОБА_3 на праві власності, копія реєстраційного посвідчення до документу на право власності на квартиру. Також зазначено, що не застосування арешту може ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Надаючи судове тлумачення названим нормам, Пленум Верховного Суду України в пунктах 1-4 своєї постанови за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання норм чинного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, у разі необхідності, на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, може забезпечити позов, застосувавши один або декілька видів забезпечення, у тому числі і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд забезпечує позов як що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача, проте позивачем не надано та не зазначено доказів того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявником не вказано орієнтовну вартість квартири, що не надає змоги визначити співмірність між заявленими засобами забезпечення позову та предметом позову.

Також, позивач у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_3, при цьому не вказуючи, в якій банківській установі вони знаходяться та у якому розмірі. Заяви про витребування доказів щодо наявності грошових коштів на банківських рахунках відповідача до суду не надходило.

Таким чином, позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні порушувати права інших осіб, суддя приходить до висновку, що з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 149, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України,суддя,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви про забезпечення позову, поданою представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, шляхом подачі апеляційної скарги.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва