Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1015/17 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 19 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.,

Борисюка Р.М.

при секретарі Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №279/1015/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я. в м.Коростені,

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за ним права власності на квартиру, виселити відповідача, зняти заборону на відчуження квартири. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем 16.03.2016 року укладений договір позики, а для забезпечення - іпотечний договір. Відповідач борг в обумовлений договором позики строк - до 17 березня 2017 року не повернув.

Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що п.5.2 іпотечного договору передбачена можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 16.03.2016 року між сторонами укладений договір позики, а для забезпечення - іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, відмовивши у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також решти похідних вимог, суд першої інстанції правильно застосував норми статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389- 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: