Справа № 645/4829/17
Провадження № 2/645/503/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК" (далі за текстом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 116 294,05 грн., а також судовий збір в розмірі 1 744,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 лютого 2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua., складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 30 вересня 2017 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 116 294,05 грн., з яких: 9 460,49 грн. заборгованість за кредитом, 97 690,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 128,85 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 5 514,00 грн. - штраф (процентна складова).

У звязку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду з позовом.

ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позов підписаний неуповноваженою особою, наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є некоректний та не узгоджується з позовом, не були надані докази суми фактичного зарахування коштів, розрахунок сум щомісячних платежів, що підлягали сплаті нею, із зазначенням строку сплати та розміру невиконаного зобов'язання, розрахунок процентів із зазначенням зміни процентної ставки. За період з 13.03.2006 року по 14.03.2015 року відповідачем по кредиту було сплачено 38430,67 грн.. Зазначила також, що позивачем необгрунтовано обчислено розмір позовних вимог із застосуванням підвищеної процентної ставки 72%, що не передбачено умовами кредитного договору, в позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що в односторонньому порядку змінив Тарифи та інші невідємні частини Договору, зокрема, розмір відсоткової ставки за кредитом, що відображено і в розрахунку (з 29.09.2006 по 31.12.2012 застосовується процентна ставка 72%, а з 01.04.2015 43,20%). При цьому банк посилається на пункт 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, які відповідачка не підписувала.

Також ОСОБА_2 зазначала, що позов заявлено поза межами загального та спеціального строку позовної давності та просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо основного боргу та нарахованих процентів.

Представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_4 надала суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів, підтверджує свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Також з анкети чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), порядок погашення боргу тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Щодо зміни розміру відсоткової ставки зазначено, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявному боргу. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та Відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами (витяг з архіву SMS повідомлень додається).

Зокрема згідно п. 5.3 кредитного договору, ОСОБА_3 має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking ОСОБА_3 надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов'язань за договором (п. 8.1. Правил).

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу були направлені (витяги додаються), на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило.

Щодо наданого банком розрахунку заборгованості зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу, тому надається виписка по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 р. № 578/5.

З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами, частково сплачувала заборгованість за договором.

Стосовно строку позовної давності представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Вказує, що Відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 14.03.2015 року, підтвердженням є виписка з рахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 29.10.2017 року до спливу строку позовної давності. У зв"язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_4 надала до суду копію витягу з протоколу №26 про надання повноважень Голові Правління банку ОСОБА_5, що підтверджує, що позовна заява подана представником Банку у відповідності до довіреності.

Крім того, представником ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_1 були надані додаткові пояснення, у яких вказано, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно довідки про видані картки, яка додається, вбачається, що клієнт ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 14.02.2006 року, отримала картки №607102, №290930, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 11.2015 року. Зазначені картки є типу Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обгрунтовані.

В заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п.3.2), що ОСОБА_3 має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 3.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється Банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Також зазначено, що в розрахунку заборгованості, в колонці під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково, при цьому пояснила, що дійсно отримувала кредит в ПриватБанку, сплачувала, а потім втратила роботу та не могла сплачувати кредит. Зазначила, що кредитний ліміт збільшувався, в останнє кредит сплачувала в 2014-2015 роках, визнала суму заборгованості за тілом кредиту, нарахування відсотків, штрафів вважала несправедливим.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 лютого 2006 року, ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт був збільшений, що не оспорювали сторони по справі та підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед відповідачем виконав.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2., 3.3. кредитного договору, датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі «Отметки Банка» заяви. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідно до п. 6.5. кредитного договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевиплати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 5.2. кредитного договору закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Згідно п. 5.5. кредитного договору, за користування кредитом ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році.

За п. 5.5.1. договору, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) позичальник сплячує проценти за завищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлююсться Тарифами.

Згідно п. 8.6 кредитного договору, при порушенні Клієнтом строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 30 вересня 2017 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 116 294,05 грн., з яких: 9 460,49 грн. - заборгованість за кредитом, 97 690,71 грн. - заборгованість за процентами, 3 128,85 грн. нарахована пеня, 6 014,00 грн. заборгованість по судовим штрафам.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що комісія відповідачу не нараховувалась, а була нарахована пеня в розмірі 3 128,85 грн. з лютого 2013 року.

В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи.

Суд не погоджується із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9460,49 грн, так як згідно зазначеного розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту зазначена в розмірі 9079,35 грн..

З наданого суду розрахунку вбачається, що розрахунок пені відповідачу розпочато в лютому 2013 року, що також підтвердила в судовому засіданні представник позивача, але це не грунтується на вимогах закону, так як до суду позивач звернувся лише в листопаді 2017 року, тому пеню необхідно стягнути з відповідача лише за останній рік перед подачею позову до суду в розмірі 1100 грн..

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 р. № 6- 160цс14.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку із порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штраф (фіксована частина) та 5514 грн. штраф (процентна складова), відсутні.

Пунктом 9.12. кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, відповідач вважала, що строк позовної вимоги до основної вимоги сплинув, що виключає можливість стягнення процентів та пені поза межами строку давності. Суд не може погодитись із позицією відповідача, так як в судовому засіданні встановлено, що останній платіж відповідачем був здійснений в березні 2015 року, до суду позивач звернувся в листопаді 2017 року, термін дії картки закінчився в листопаді 2015 року, тому позивач звернувся в межах строку давності.

З огляду на те, що ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення № PROM8B86IR від 18 жовтня 2017 року, під час звернення до суду з позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в розмірі 1 744,41 грн., який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Харків, вул. Піонерська, 3, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.02.2006 року у розмірі 107870 (сто сім тисяч вісімсот сімдесят) гривень 06 коп.: із якої: 9079,35 грн.- заборгованість за кредитом; 97690,71 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1100 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Харків, вул. Піонерська, 3, ІПН: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) сплачений судовий збір у розмірі 1744,41 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч