Справа № 574/1220/16-ц Провадження №2/574/14/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського району суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до суду з даним позовом, уточнивши який зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час подружнього проживання вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, та зареєстрований на відповідача. Після розірвання шлюбу у них часто виникають сварки та непорозуміння з приводу даного майна, але вона має право на ? його частини. Просила поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй 1/2 частину вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами без його поділу в натурі, визнавши за нею право власності на цю його частину.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала, пояснила, що після розірвання шлюбу вони продовжили проживати з відповідачем в одному будинку, однак у них погіршилися відносини, оскільки він не визнавав її право на частину будинку. Договір купівлі-продажу був укладений тільки на відповідача, у зв'язку з чим його реєстрація також була проведена на нього. Вважаючи, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила визнати за нею право власності на ? його частини з господарськими спорудами без фактичного поділу в натурі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, пояснивши, що в період шлюбу з позивачкою вони придбали житловий будинок в АДРЕСА_1, яка в подальшому була перейменована на вулицю Богдана Хмельницького. Оскільки вони продовжили проживати обоє в цьому будинку, у них періодично виникають конфлікти з приводу цього нерухомого майна, так як будинок був зареєстрований на нього, позивачка хвилюється, що він може його продати. Не заперечував в задоволенні позову.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 01.03.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.08.2014 року (а.с.4-9,31-32).

Згідно договору купівлі-продажу від 16.05.1998 року, посвідченого нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори Черниш Д.М. та зареєстрованого в реєстрі за №717, відповідачем, в період шлюбу, був придбаний житловий будинок загальною площею 76,0 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сараї «Б,В,Г», погріб та огорожа, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, державна реєстрація якої була проведена також на нього, що підтверджується показами сторін, договором купівлі-продажу, довідкою ТОВ «Буринське БТІ», технічним паспортом на житловий будинок (а.с.33-27) .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 ч.1 СК України встановлено, що у разі поділу такого майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що будь-яких домовленостей з приводу спірного майна ними не укладалося, житловий будинок разом з господарським будівлями та спорудами придбаний за спільні кошти і в період шлюбу, а тому суд, у відповідно до ст. 60 СК України, вказане будинковолодіння вважає спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін є рівними, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову в межах позовних вимог, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1625 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 68, 69, 70, 71СК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Виділити з майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 ? частину житлового будинку літер «А-1» загальною площею 76,0 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., з належними до нього ? частини господарських будівель та споруд: сарай - «Б», сарай - «В», сарай - «Г», погріб - «Пг», огорожа - №1-3, що розташований по АДРЕСА_1, без його поділу в натурі, визнавши за нею право власності на це майно.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) - 1625 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: