Справа № 255/639/14-ц
Провадження № 2-в/242/17/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року Селидівський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Носаль А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2018 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерно комерційний банк «Капітал» звернулося до суду із заявою, в якій просить поновити строк для предявлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа в цивільній справі № 255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

12.01.2018 року судом ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник заявника у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження № 255/639/14-ц.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення

втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше предявленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Згідно офіційного веб-порталу «Судова влада України» з метою збереження життя і здоровя суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, роботу Ворошиловського районного суду м. Донецька припинено у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя із-за бойових дій, що відбуваються в районі розташування суду.

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014року № 2710/38-14 справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, розглядаються Селидівським міським судом Донецької області.

З довідки Селидівського міського суду Донецької області вбачається, що цивільна справа № 255/639/14-ц за позовом Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до Селидівського міського суду не передана та відомостей щодо неможливості її передачі до суду не надходило.

У звязку зі здійсненням Селидівським міським судом Донецької області розгляду цивільних справ, що були підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, було надано доступ до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька.

Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду м. Донецька, по справі №255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було ухвалено заочне рішення 11.03.2014 року, яке набрало чинності 25.03.2014 року. Виконавчі листи було видано 02.06.2014 року.

Під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження судом зясовано, що цивільна справа №255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості була втрачена.

Дослідивши надані заявником документи, суд вважає, що відновленню підлягає заочне рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11.03.2014 року, досліджене, підтвердженне в судовому засіданні та наявне в матеріалах справи, що було прийняте під час розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Враховуючи вищезазначене та з метою захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого судового провадження по вищевказаній цивільній справі.

Керуючись ст. ст.81, 83, 89, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Частково відновити втрачене провадження у цивільній справі № 255/639/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості.

Відновити зміст рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 11 березня 2014 року, наступного змісту:

«Провадження № 2/255/748/2014

Справа № 255/639/14-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Ворошиловський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.

при секретарі - Ангеліній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Донецьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «АКБ «Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

24 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0384.

Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 7 700 гривень зі строком користування з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2009 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 24 відсотків річних.

Згідно умов п.п. 4.4.1 кредитного договору позичальник був зобов'язаний виконувати свої зобов'язання з повернення кредиту частинами згідно встановленому графіку, який є невід»ємною частиною даного Договору.

24 грудня 2007 року, виконуючи свої зобов»язання, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 24.12.2007 року по 10.12.2013 року.

Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 4.4.1 ), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість з повернення кредитних коштів складає 7 700 гривень; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами складає 11 129,78 гривень.

У зв»язку з порушенням строків сплати процентів за користування кредитом відповідачу на підставі п. 5.1 кредитного договору позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення

Так, згідно довідки-розрахунку пеня за прострочення основної судної заборгованості складає 1 106,45 гривень, пеня за несплачені відсотки складає 1 448,11 гривень..

У зв»язку з порушенням відповідачем умов коредитного договору останньому на підставі п. 5.2 кредитного договору нарахований штраф у розмірі 100% від суми отриманого кредиту, сума якого складає 11 073,31 гривень

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість у розмірі 32 457,65 гривень та судові витрати у сумі 324,58 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи був повідомлений.

Згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області ОСОБА_1, 01.07.1955 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , але 24.09.2008 року був знятий з реєстрації та вибув в м. Донецьк, Кіровський район, реєстрації не має.

На адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено телеграму, згідно отриманої відповіді вбачається, що телеграма ОСОБА_1 не доставлена адресат за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження ) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого, не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», правонаступником якого згідно п. 1.4 Статуту є публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0384.

Згідно умови п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 7 700 гривень зі строком користування з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2009 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 24 відсотків річних.

Згідно умов п.п. 4.4.1 кредитного договору позичальник був зобов'язаний виконувати свої зобов'язання з повернення кредиту частинами згідно встановленому графіку, який є невід»ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 5.1 Договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованостіза кожний день прострочки.

Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, Банк має право вимагати від Позичальника сплати штрафу у розмірі 100% від суми отриманого кредиту.

Встановлено, що 24 грудня 2007 року, виконуючи зобов»язання за умовами кредитного договору, банк перерахував кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 24.12.2007 року по 10.12.2013 року.

Позичальник в порушення умов кредитного договору, не виконав взяті на себе кредитні зобов»язання відносно щомісячної сплати відсотків за користування отриманим кредитом, повернення кредиту частинами за встановленим у договорі графіком ( п.п. 4.4.1 ), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Даний факт підтверджується наявністю заборгованості Позичальника згідно довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 10.12.2013 року, де заборгованість з повернення кредитних коштів складає 7 700 гривень; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами складає 11 129,78 гривень; пеня за прострочення основної судної заборгованості складає 1 106,45 гривень, пеня за несплачені відсотки складає 1 448,11 гривень; штраф у сумі 11 073,31 гривень, а всього 32 457,65 гривень, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З договору споживчого кредиту № 0384 від 24.12.2007 року вбачається, що вказаний договір підписаний обома сторонами.

Отже, вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. А отже, розмір процентів та комісії за користування кредитом, а також розмір інших штрафних санкцій до боржника є істотними умовами договору.

Також підписання договору свідчить про те, що відповідачу всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Позичальник зобов'язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов»язання за договором про надання споживчого кредиту, порушив його умови, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, тому виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту № 0384 від 24.12.2007 року та стягнути з відповідача ОСОБА_1 користь ПАТ «АКБ «Капітал» заборгованість у розмірі 32 457,65 гривень.

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 324,58 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 5, 10, 15, 30, 60, 62, 88, 202, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0384 від 24.12.2007 року у розмірі 32 457,65 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 324,58 гривень, а всього 32 782,23 гривень ( тринадцять дві тисячі сімсот вісімдесят дві гривні двадцять три копійки ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через даний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька О.І. Орєхов»

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська