Справа №345/4329/17
Провадження № 2/345/264/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд ОСОБА_1 області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря Бандури Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регістр» до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_3 «Регістр» звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду завдану в результаті злочинних дій у розмірі 61 150,83 грн.,, з яких 50 092,70 грн. основна сума майнової шкоди , 2091,54 грн. 3% річних, 8966,59 грн. інфляційних втрат, посилаючись на те, що ОСОБА_2 наказом директора ТОВ «Регістр» № 68 від 01.11.2010 року прийнята на посаду торгового агента ТОВ «Регістр». Згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.11.2010 року, укладеного між адміністрацією ТОВ «Регістр» в особі директора ОСОБА_4 та працівником торговим агентом ТОВ «Регістр» ОСОБА_2 , працівник, що займає посаду торгового агента або який виконує роботу по збуту продукції , безпосередньо повязану з продажем продукції, отримання оплати від покупців, проведення оплати через касу підприємства , бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей і у звязку з вкладеним зобовязується :дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вжити заходи для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини , що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; в добровільному порядку без застосування чинного законодавства відшкодовує завдані зі своєї вини збитки підприємству. Відповідач , виконуючи свої повноваження як працівник ТОВ «Регістр» , передбачені договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та посадовою інструкцією, отримала ввірені їй грошові кошти від підприємців за товар, що був поставлений від ТОВ «Регістр» у різні магазини м. Калуша для подальшого перерахування на рахунок ТОВ «Регістр». Однак, у період часу з жовтня 2015 р. по березень 2016 року відповідач, отримуючи грошові кошти за товар , що був поставлений по накладних підприємцям, значну частину коштів, що були їй ввірені , не перерахувала на рахунок позивача, а привласнила собі. Загальна сума збитків, спричинених діями відповідача складає 58965,70 грн.. Вироком Калуського міськрайонного суд від 25.07.2016 року ОСОБА_2 засуджено та визнано її винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 191ч.1 КК України. У добровільному порядку відповідачем сплачено позивачу тільки 8 873,70 грн. майнової шкоди. У зв»язку з цим, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 27.12.2017 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву у випадку заперечення проти позову. Проте, відзиву відповідач не надіслав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи , відповідач ОСОБА_2 наказом директора ТОВ «Регістр» № 68 від 01.11.2010 року була прийнята на посаду торгового агента ТОВ «Регістр» . Між сторонами був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.11.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_2 як працівник, що займає посаду торгового агента або який виконує роботу по збуту продукції , безпосередньо повязану з продажем продукції, отримання оплати від покупців, проведення оплати через касу підприємства , бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей і у звязку з вкладеним зобовязується :дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вжити заходи для відвернення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини , що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; в добровільному порядку без застосування чинного законодавства відшкодовує завдані зі своєї вини збитки підприємству.(а.с.7)

Відповідач ОСОБА_2 , виконуючи свої повноваження як працівник ТОВ «Регістр» , передбачені договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та посадовою інструкцією, отримала ввірені їй грошові кошти від підприємців за товар, що був поставлений від ТОВ «Регістр» у різні магазини м. Калуша для подальшого перерахування на рахунок ТОВ «Регістр». Однак, у період часу з жовтня 2015 р. по березень 2016 року , отримуючи грошові кошти за товар , що був поставлений по накладних підприємцям, значну частину коштів, що були їй ввірені , не перерахувала на рахунок позивача, а привласнила собі.

Відносно ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслудувань за № 0000682 за ст. 191 ч. 1 КК України, за вчинення розтрати чужого майна, яке було їй ввірене.

Вироком Калуського міськрайонного суду ОСОБА_4 - Франківської області від 25.07.2016 року (а.с. 4-6), який набув законної сили 25.08.2016 року ОСОБА_2 було визнанно винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 191 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п»ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Загальна вартість шкоди, яка встановлена судом, становить 58 965,70 грн.

Відповідно до ст. 82 ч. 6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок злочину відповідачка привласнила грошові кошти на загальну суму 58965,70грн. , чим спричинила позивачу ОСОБА_3 «Регістр» матеріальний збиток на вказану суму. В добровільному порядку відповідачем відшкодовано позивачу тільки 8 873,70 грн.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний делікт, відповідно до якого будь - яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 «Регістр» підлягає стягненню майнова шкода, розмір якої становить 50 092,70 грн.

Суд не приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок суми інфляційного збитку по боргу ОСОБА_2 перед ТОВ «Регістр» виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов»язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов»язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задовленні позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивач 2091,54 грн. 3 % річних та 8966,59 грн. - інфляційних втрат слід відмовити.

На підставі ст.ст. 11, 625, 1166,1192 ЦК України й керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України , суд

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_3 «Регістр» (р/р 207 в ФВАТ «Держ.ЕКС.-Імп.банк України МФО 336688, код 20530929) в рахунок відшкодування майнової шкоди 50 092,70 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: