Справа №589/3937/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/126/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м.Суми

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи підприємця ОСОБА_5 ОСОБА_6

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2017 року про відкриття провадження

у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про зобовязання вчинити певні дії, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, судові витрати покласти на позивача.

Доводи скарги мотивує тим, що судом першої інстанції було порушенні правила підсудності, оскільки договір №01-12/13 стосується квартири, яка є власністю не позивача, а іншої особи ОСОБА_8 та знаходиться за адресою у м. Києві по вул. Тургенівська, 44/50. Доказів про наявність у позивача прав на квартиру або повноважень на представництво інтересів ОСОБА_8 надано не було. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа яка замовляє продукцію для особистих потреб, не повязаних з підприємницькою діяльністю чи найманого працівника. За таких умов дія даного Закону не поширюється на спірні правовідносини між сторонами по справі, тому позов повинен буди предявлений до відповідного суду за місцем реєстрації відповідача у м. Києві. Крім того, судом не взято до уваги, що Закон України «Про судовий збір» не містить підстав для звільнення позивачів у справах про захист прав споживачів, що у згоджується з правовим висновком Верховного суду України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін. Зазначає, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», так як послуги з розроблення дизайн-проекту ним замовлялися для особистих цілей, оскільки квартира у м. Києві хоч і не належить йому, проте 14.10.2013р. ним укладений з власником даної квартири договір оренди з правом викупу.

Представник відповідача в суді доводи скарги підтримав, просив відхилити відзив позивача через порушення останнім процесуального закону - не направлення відповідачу примірника відзиву.

Позивач в судове засідання не зявився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У своєму відзиві на апеляційну скаргу просив оскаржену ухвалу залишити без змін, оскільки він робив замовлення дизайн-проекту для орендованої ним квартири.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна даному суду на підставі ч. 5 ст. 110 старої редакції ЦПК України 2004 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що у жовтні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом, у якому просив суд: зобовязати ФОП ОСОБА_5 оформити, підписати та передати йому акт виконаних робіт з детальним підтвердженням виконання авторського нагляду, згідно з договору №01-12/13 на виконання дизайн-проекту інтерєру від 16.12.2013 року; зобовязати ФОП ОСОБА_5 передати йому альбом перспективних зображень приміщень, альбом робочих креслень (плати та схеми приміщень згідно п.п. 2.5, 3.4 договору), варіанти підбору меблів, плітки, сантехніки, освітлення та інше; стягнути з ФОП ОСОБА_5 160 800,00 грн., що є еквівалентом 6000,00 доларів США станом на 05.10.2017 року.

Мотивами позовних вимог ОСОБА_7 є неналежне виконання ФОП ОСОБА_5 умов укладеного між ними договору №01-12/13 від 16.12.2013 року на виконання дизайн-проекту інтерєру, за умовами якого замовник (позивач у справі) доручає та оплачує, а виконавець (відповідачу справі) бере на себе зобовязання по виконанню робіт з розробки та супроводу дизайн-проекту інтерєру приміщень загальною площею 268,00 кв.м, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, 44/50, відповідно до умов даного договору. Види робіт, графік виконання робіт, розрахунок вартості робіт по розробці та супроводу дизайн-проекту інтерєру є предметом даного договору.

Ствердження виникнення між сторонами правовідносин з приводу надання споживчих послуг виготовлення дизайн-проекту позивачем доведено долученим до відзиву копією договору оренди квартири з правом викупу, який дійсно не було долучено до позову, але цей доказ засвідчує виникнення між сторонами спірних правовідносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Саме цим Законом позивач обґрунтовує захист свого права у позові.

Заперечення представника відповідача з приводу невідповідності відзиву ОСОБА_7 на апеляційну скаргу ст. 360 ЦПК України з підстав не направлення позивачем такого відзиву відповідачу, а відтак неможливості його прийняття судом при розгляді справи, не заслуговують на увагу, оскільки на час розгляду апеляційної скарги право сторони подати відзив на апеляційну скаргу передбачено ч. 3 ст. 359 ЦПК України 2017 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як розяснено в Аналізі Верховного суду України «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) регулюються ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» («Стаття 10. Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг)»).

Таким чином, на спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі щодо виконання умов договору по виконанню робіт з розробки та супроводження дизайн-проекту найманої позивачем квартири, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України 2004 р. та ч. 5 ст. 28 ЦПК України 2017р. територіальна підсудність у справах про захист прав споживачів обирається за вибором позивача, чи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У пункті 1 постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 зазначено, що Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Щодо доводів апеляційної скарги про не сплату позивачем судового збору при подачі позову, апеляційний суд їх відхиляє, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України 2004р. та п. 8 ч. 1 ЦПК України 2017 р. окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Питання про не сплату позивачем судового збору при подачі позову може бути порушене відповідачем перед судом першої інстанції, як під час судового розгляду, так і в апеляційній скарзі на рішення суду по завершенню розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права в частині дотримання правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи підприємця ОСОБА_5 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 26.01.2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_4