УХВАЛА

16 січня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому скаргу виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області, -

встановив:

Виконавчий комітет Хмельницької міської ради звернувся до суду з скаргою про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області про накладення штрафу від 17.11.2017 року по виконанню виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/10592/16, виданого 01.11.2016 року, про зобовязання виконавчого комітету Хмельницької міської ради забезпечити житлом сім»ю ОСОБА_1 На обґрунтування своєї скарги представник виконавчого комітету Хмельницької міської ради зазначив, що 21.11.2017 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради була отримана постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 про накладення штрафу від 17.11.2017 року по виконанню виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/10592/16 виданого 01.11.2016 року, про зобовязання виконавчого комітету Хмельницької міської ради забезпечити житлом сімю ОСОБА_1

Вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не було враховано, що виконавчим листом Хмельницького міськрайонного суду №686/10592/16, виданим 01.11.2016 року, було зобовязано виконавчий комітет Хмельницької міської ради забезпечити ОСОБА_1 житлом в позачерговому порядку в межах норм житлового законодавства.

Суд, зазначивши у своєму рішенні і у виконавчому листі, що забезпечення позивача житлом виконавчим комітетом Хмельницької міської ради повинно відбуватися в позачерговому порядку, по суті вирішив питання про порядок, тобто в порядку черговості, забезпечення осіб, які мають право на позачергове одержання житла, та строки виконання рішення, тобто коли дійде черга позивача на одержання житла. Тому державний виконавець повинен був виконувати рішення суду у тому порядку та в строки, які були визначенні рішенням суду та виконавчим листом.

Листом виконавчого комітету Хмельницької міської ради №12-5076-02-15 від 14.11.2016 року державним виконавцем було повідомлено про те, що для забезпечення житлом ОСОБА_1 необхідна однокімнатна квартира. У зв»язку з відсутністю вільних однокімнатних квартир,які належать територіальній громаді міста Хмельницького, забезпечити ОСОБА_1 житлом немає можливості.

Листом виконавчого комітету Хмельницької міської ради №12-4719-02-14 від 31.10.2017 року державним виконавцем було повідомлено про те, що перед ОСОБА_1 у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла і стосовно яких є рішення судів перебувають ще 6 громадян, які прийняті на квартирний облік 22.01.1998 року; 14.06.2005 року; 30.08.2005 року; 02.02.2006 року; 24.07.2006 року; 23.11.2006 року, тобто раніше ОСОБА_1, який перебуває на квартирному обліку з 12.10.2007 року. Тому рішення буде виконано після забезпечення осіб, які перебувають у списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла, раніше ОСОБА_1 і стосовно яких є рішеня судів, що набрали законної сили.

Проте державним виконавцем при винесенні даної постанови не було враховано це. Державний виконавець безпідставно не визнав наявні обставини для невиконання рішення суду у встановлений законом термін поважними і протиправно наклав штраф за його невиконання, оскільки ще не настали обставини, які зумовлюють виконання даного рішення суду.

Представник заявника в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області в судовому засіданні вказав, що вважає скаргу безпідставною.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 липня 2016 року зобовязано виконавчий комітет Хмельницької міської ради забезпечити ОСОБА_1 благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку в межах норм житлового законодавства.

Рішення суду не виконане.

01.11.2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду та попереджено боржника про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копія вказаної постанови направлена стягувачу та боржнику і одержана ними, що не заперечується сторонами.

01.11.2016 року та 23.10.2017 року міський голова повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення суду, оскільки відсутні вільні однокімнатні квартири, та що перед ОСОБА_1 перебуває на обліку четверо громадян.

17.11.2017 року у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5 100,00 грн.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно із ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Також, ст. 75 вищевказаного Закону закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Твердження боржника про неможливість виконання рішення суду у зв'язку з відсутністю однокімнатних квартир є безпідставними, оскільки доказу тому, що протягом 2016-2017 років були відсутні вільні однокімнатні квартири до суду не надано.

Крім того, суд своїм рішенням зобовязав виконавчий комітет Хмельницької міської ради забезпечити ОСОБА_1 благоустроєним жилим приміщенням у позачерговому порядку в межах норм житлового законодавства, а не з врахуванням списку осіб, які мають право на позачергове одержання житла.

А отже скаржник не надав доказів тому, що він не мав реальної можливості

виконати рішення суду, як того вимагав державний виконавець.

У зв'язку з тривалим не виконанням боржником рішення суду державний виконавець, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», виніс оскаржувану постанову.

Водночас слід зауважити, що у відповідності з нормами Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законому України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК УКраїни суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: