Справа № 347/895/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої- судді: Крилюк М.І.,

секретаря - Терлюжак Н.П.,

З участю позивачки: ОСОБА_1

Представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Надвірнянська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: Надвірнянська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, суду пояснила, що 22 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано - Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 186. В наслідок сімейних негараздів 07.10.2011 р. їх шлюб Надвірнянським районним судом Івано - Франківської області було розірвано. За час її перебування в шлюбі із відповідачем в них народилась дочка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні та проживає із нею. Практично з часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від свого батьківського обов»язку, зокрема не приймає участі у виховання дитини та належному її утриманні, не цікавиться її станом здоров»я, розвитком та життям в цілому. Так, за її зверненням, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 20.04.2017 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні до їх малолітньої доньки. Комісією встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з донькою практично не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 у відношенні малолітньої доньки. Фактично з часу розірвання їх із відповідачем шлюбу, останній ухиляється від виховання дитини, свідомого нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Підставою для її звернення і таким позовом стало те, що вона мала намір поїхати разом із донькою за - кордон, для чого потрібен дозвіл відповідача, як батька дитини. Просить позов задоволити.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила, суду пояснила, що сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07.10.2011 р. рішенням Надвірнянського районного суду Івано - Франківської області. За час перебування сторін в шлюбі в них народилась одна дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою в справі. На задоволення позовних вимог позивачки в справі Надвірнянським районним судом було постановлено рішення суду від 29.09.2011 року яким вирішено стягувати із відповідача в справі, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 450 грн щомісячно. Окрім того на задоволення позовних вимог позивачки в справі 29.11.2017 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області постановлено рішення про збільшення розміру стягуваних із відповідача в справі аліментів до 1500 грн щомісячно. Як стверджується довідкою начальника Косівського РВ ДВС станом на 23.11.2017 року заборгованості по сплаті аліментів в ОСОБА_4 немає. Звертає увагу суду, що на засідання комісії служби у справах дітей Надвірнянської РДА де була розглянута заява позивачки про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його дочки, відповідача ніхто не повідомляв а рішення було прийнято формально, поспішно, без належної перевірки фактів та викладених позивачкою відомостей. Такий висновок комісією було прийнято виключно за матеріалами наданими позивачкою. Відповідач із часу розірвання шлюбу періодично зустрічається із донькою підтвердження чого є їх спільні фотознімки в різну пору року, бере участь в утриманні дитини, однак сама позивачка чинить відповідачу перешкоди в його спілкуванні із дитиною. За зверненням відповідача до Надвірнянської РДА було видано розпорядження про час та місце зустрічей батька із дочкою. Причиною звернення позивачки із таким позовом є виключно можливість безперешкодного її виїзду із дитиною за межі України. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи, орган опіки і піклування Надвірнянської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи по суті, подали письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2011 року (а.с.22) розірвано.

За час перебування сторін в шлюбі в них народилась одна дитина. Батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач в справі ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.21).

Позивачкою в підтвердження своїх позовних вимог долучено до матеріалів справи висновок комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 20.04.2017 року за результатом розгляду якого прийнято рішення стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні до їх малолітньої доньки. Разом із тим суд звертає уваги , що фактично відповідача про розгляд комісією питання про позбавлення його батьківських прав не повідомлялось а відомості надані позивачкою перевірились поверхнево. Таким чином при ухваленні рішення суд критично ставиться до обставин, викладених у вказаному висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок носить формальний характер.

Також в підтвердження своїх позовних вимог позивачкою долучено до матеріалів справи акт обстеження матеріально-побутових умов від 23.03.2017 р (а.с.9) складений депутатом Надвірнянської міської ради, пояснення ОСОБА_6 (а.с.10) , ОСОБА_7 (а.с.11), де зазначено, що батько дитини протягом п»яти останніх років не приймає участі в вихованні та утриманні своєї дочки ОСОБА_5. Відповідно до долученої характеристики учениці 1-В класу ОСОБА_1 - батько дитини жодного разу не з»являвся до школи, не цікавився навчанням дитини.

Вказані письмові докази спростовуються долученими до матеріалів справи представником відповідача письмовими доказами із яких вбачається, що відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.06.2017 року (а.с.62) ОСОБА_4 проживає в с.Рожнів по вул.. А.Красовського разом із мамою та братом. В зв»язку із хворобою ніде не працює, потребує складної операції на органи зору, але в зв»язку із відсутністю коштів не може її здійснити. Із долучених фотознімків виконаних в різний час вбачається, що відповідач спілкується із своєю донькою, бере участь в її розвитку та вихованні. Як пояснила представник відповідача саме із враховунням віддаленості проживання відповідача від місця проживання дитини, останній не має змоги для частіших зустрічей із донькою. Тільки після наполегливих телефонних перемовин із позивачкою відповідачу вдається зустрітись із дочкою.

Саме перешкоди позивачки в зустрічі відповідача із дитиною стали приводом для звернення останнього в Надвірнянську РДА для визначення йому часу та місця зустрічей із донькою. На даний час відповідно до розпорядження Надвірнянської РДА від 21.08.2017 року (а.с.61 ) відповідачу ОСОБА_4 визначено участь у вихованні дитини шляхом встановлення побачень в присутності матері.

В наслідок складного матеріального становища у відповідача мала місце заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується довідкою відділу ДВС від 05.10.2017 року (а.с.63) однак станом на 23.11.2017 року така заборгованість погашена в повному обсязі, підтвердження чого є довідка Косівського районного відділу ДВС від 23.11.2017 р. (а.с.72)

Відповідно до 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч.3 ст.4 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України ).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року).

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами в справі, батьками малолітньої ОСОБА_1 виникають час від часу непорозуміння, що негативно впливає на їх спільне виховання дитини. По мірі можливості відповідач намагається брати участь в вихованні дочки, погасив в повній мірі заборгованість по сплаті аліментів, таким чином суд вважає що в дальнійшому ОСОБА_4 буде в більшій мірі приділяти увазі вихованню та розвитку своєї дитини, налагодить відносини та порозуміння із позивачкою а остання в свою чергу із врахуванням інтересів дитини не буде чинити перешкоди батькові у спілкуванні з донькою та його участі у вихованні і розвитку дитини.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків.

З урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, для виховання якої необхідна участь обох батьків, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, та вважає, що у позові про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання.

На підставі ч.2 ст.141, ч.2 ст.157, ст.164 СК України та керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Надвірнянська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І.Крилюк