Справа № 466/5368/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/4758/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою в якій просить суд ухвалити рішення про визнання виконавчих листів від 03.02.2016 року, виданих Шевченківським районним судом м.Львова по справі за позовом ПАТ «ВіЕсБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер , ОСОБА_2, ідентифіка- ційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 58509,07 дол.США, що в еквіваленті становить 681301 (шістсот вісімдесят одну тисячу триста одну) гривню 54 коп. заборгованості за кредитним договором КF52442 від 23.09.2008 року та про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 3775 (три тисячі сімсот сімдесят пять) гривень 80 коп. судового збору, такими, що не підлягає виконанню; стягнути з ПАТ «ВіЕС Банк» на користь ОСОБА_2 28 395 (двадцять вісім тисяч триста девяносто пять) гривень 76 коп. безпідставно одержаної за виконавчими листами від 03.02.2016 року,виданих на підставі рішення від 31.03.2015 року.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_2 покликається на те, що 31.03.2015 року Шевченківським районним судом м.Львова по справі за позовом ПАТ «ВіЕсБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено позовні вимоги та стягнено солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 58509,07 дол.США, що в еквіваленті становить 681301 (шістсот вісімдесят одну тисячу триста одну) гривню 54 коп. заборгованості за кредитним договором КF52442 від 23.09.2008 року та стягнено солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 3775 (три тисячі сімсот сімдесят пять) гривень 80 коп. судового збору. 03.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова по даній справі видано виконавчі листи, які позивачем предявлено до виконання. 21.03.2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Львова на підставі виконавчих листів відкриті виконавчі провадження ВП №50561392, ВП №50561410 та ВП №50561417. Заявник вважає, що дані виконавчі листи не підлягають до виконання, оскільки вона в судових засіданнях участі не приймала, копію рішення суду отримала лише 01.11.2016 року, апеляційну скаргу на рішення вона подала 04.11.2016 року, а тому рішення не набрало законної сили та виконавчі листи є такими, що не підлягають до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник ОСОБА_2 оскаржила таку в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою, винесена з порушенням норм цивільного законодавства, відповідно підлягає скасуванню.

Зазначає, що виконавчі листи у цивільній справі № 466/5368/14 - ц з примусового виконання рішення від 31 березня 2015 року були видані судом першої інстанції 03 лютого 2016 року, однак, матеріали справи містять відомості про дату отримання нею судового рішення 01 листопада 2016 року. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції зобов»язаний був надіслати апелянту копію рішення, однак в порушення вимог ч. 3 ст. 222 ЦПК України цього не зробив. Апелянт вважала, що оскільки копію рішення нею отримано 01 листопада 2016 року, то десятиденний процесуальний строк на апеляційне оскарження згаданого рішення розпочнеться для неї з 02 листопада 2016 року, тобто з наступної дати після отримання в суді копії рішення та закінчиться 11 листопада 2016 року.

Вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії з апеляційного оскарження рішення суду від 31 березня 2015 року нею не втрачено, оскільки апелянт це зробила в межах передбаченого законодавством строку на апеляційне оскарження. Рішення суду, на підставі якого видано виконавчі документи, не набрало законної сили, а відтак їх слід визнати такими, що не підлягають до виконання.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не з»явилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перевіряючи законність оскарженої ухвали колегія суддів враховує норми матеріального та процесуального права, які діяли на момент постановлення такої, тобто 08 червня 2017 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, що встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, суд має право визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з наступного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31.03.2015 року задоволено позов ПАТ «ВіЕсБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 58509,07 дол.США, що в еквіваленті становить 681301 (шістсот вісімдесят одну тисячу триста одну) гривню 54 коп. заборгованості за редитним договором КF52442 від 23.09.2008 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» 3775 (три тисячі сімсот сімдесят пять) гривень 80 коп. судового збору /цивільна справа 466/5368/14у а.с.90-91/.

12 лютого 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», яка діяла на підставі довіреності від 20.06.2014 року отримала чотири виконавчі листи по даній справі (цивільна справа 466/5368/14-ц а.с.132-133).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Положеннями ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Встановлено, що 21.03.2016 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львова на підставі виконавчих листів та за заявою стягувача - ПАТ "ВіЕсБанк" відкриті виконавчі провадження ВП №50561392, ВП №50561410 та ВП №50561417.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було відомо про те, що Шевченківським районним судом м. Львова розглядається справа за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту (цивільна справа 466/5368/14-ц а.с. 45-46, 49, 56, 57-58, 63, 66).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення від 31.03.2015 року набрало законної сили і обов»язкове до виконання, а твердження боржника про те, що їй не відомо про рішення у справі та про те, що вона не отримувала рішення є надуманими і такими, що не приймаються до уваги.

Зазначена позиція викладена в ухвалі від 18.05.17 року судді судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області при вирішенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду (цивільна справа 466/5368/14-ц а.с.149-150).

За вказаних обставин, надаючи правову оцінку зібраним доказам, на момент відкриття виконавчого провадження рішення від 31.03.2015 року у справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту набрало законної сили, а тому відсутні підстави для визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що заява ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, є безпідставною.

А відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до приписів ч. 1 п.1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів з додержанням вимог закону.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року відсутні.

У відповідності до вимог ст.268 ч.5 абзацу 2 датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 25січня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст даного судового рішення складено 25 січня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4