Справа № 157/679/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Лях В.І.
Провадження № 22-ц/773/156/18 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2017 року в даній справі позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задоволено частково.

Постановлено виділити у власність позивача ОСОБА_4 в порядку спадкування із житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 наступні приміщення: кімнату-2, площею 9,5 кв.м.; кімнату - 3, площею 12,6 кв.м.; кімнату-4, площею 9,6 кв.м.; кладову-5, площею 5,2 кв.м.; коридор-6, площею 8,2 кв.м.; кухню-7, площею 8,4 кв.м. на загальну вартість 105737,86 грн.; сарай Г-1, вартістю 30290,00 грн.; вбиральню У, вартістю 2684,00 грн., а в сього на загальну суму 138712,18 грн, що становить 55,83 % реальної частки у житловому будинку, господарських будівлях, спорудах.

Зустрічний позов ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задоволено.

Постановлено виділити у власність позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом із житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 наступні приміщення: коридор-1, площею 3,8 кв.м.; коридор-8, площею 8,9 кв.м.; кладову-9, площею 5,2 кв.м.; кімнату-10, площею 9,8 кв.м.; кімнату-11, площею 12,4 кв.м.; кімнату -12, площею 6,8 кв.м. на загальну вартість 99961,82 грн.; сарай Б-1, вартістю 6064,00 грн.; криницю-К, вартістю 3752,00 грн., а всього разом на загальну суму 109777,82 грн., що становить 44,17% реальної частки у житловому будинку, господарських будівлях, спорудах.

Стягнуто з Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі по 2449,70 грн. з кожного.

Стягнуто з Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір з кожного зокрема по 278, 64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_7 судові витрати по 2881,82 грн. з кожного зокрема.

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір по 273,28 грн. з кожного зокрема.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 і відмову в задоволенні позову ОСОБА_7

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_9 (т.1,а.с.9)

Згідно довідки Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району від 05 січня 2006 року після смерті ОСОБА_9 залишилося спадкове майно, яке складається із грошових вкладів в Камінь-Каширському відділенні Ощадбанку та житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_2 (т.1,а.с.79).

Також в судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2005 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений секретарем Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району, за яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4, належну йому земельну ділянку площею 2,74 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю заповів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожному, грошові вклади в Камінь-Каширському відділенні Ощадбанку заповів ОСОБА_6 (т.1,а.с.80). ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини.

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Посилався на те, що він прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а оскільки на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відсутні правовстановлюючі документи, він не може оформити своє право на спадщину, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

27 серпня 2016 року ОСОБА_7 звернулася в суд із зустрічним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_10, а саме: на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1,а.с.179), 10 вересня 2002 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_7 (т.1,а.с.178).

ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_10 шляхом подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та задовольняючи в повному об'ємі позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, спадкодавцям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Частина 1 статті 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, як це передбачає частина 1 статті 1269 ЦК України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_9 спадщину за заповітом прийняв спадкоємець ОСОБА_4, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а після смерті спадкодавця ОСОБА_10 спадщину прийняла спадкоємець ОСОБА_7, яка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Крім того, судом встановлено, що кожному із спадкодавців в житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 Волинської області, належала відповідна частина.

Раково-Ліська сільська рада Камінь-Каширського району надала витяги із погосподарських книг, які перебувають на зберіганні в Раково-Ліській сільській раді, згідно яких на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 1960-1963 років побудови, починаючи з 1967 року і по 2010 рік були відкриті два погосподарські номера: в погосподарських книгах за 1967 - 1969 роки, за 1971 - 1973 роки погосподарські номери були відкриті на ім'я ОСОБА_9 та на ім'я ОСОБА_11, за 1977 - 1979 роки погосподарські номери відкривалися на ім'я ОСОБА_9 та на ім'я ОСОБА_12, за 1983 - 1985 роки, 1986 - 1990 роки були відкриті погосподарські номери на ім'я ОСОБА_9 та на ім'я ОСОБА_10, за 1996 - 2000 роки відкрито два погосподарські номери на ім'я ОСОБА_9 (вказана частка 1/2) та на ім'я ОСОБА_10 (вказана частка 1/2), за 2001 - 2005 роки відкрито два погосподарські номери на ім'я ОСОБА_9 (вказано 3/4 житлового будинку) та на ім'я ОСОБА_10 (вказано 1/4 частина житлового будинку), за 2006 - 2010 роки відкрито погосподарські номери на ім'я позивача в даній справі ОСОБА_4 та на ім'я ОСОБА_10, за 2011 - 2015 роки відкрито погосподарські номери на ім'я ОСОБА_4 та на ім'я ОСОБА_10 (т.1,а.с.29-30).

З архівних витягів Державного архіву Волинської області убачається, що рішенням виконкому Камінь-Каширської районної ради від 11.02.1988 року № 30 встановлено право власності на житлові будинки громадян, в тому числі Раково-Ліської сільської ради народних депутатів, а саме: ОСОБА_9 (назва вулиці і номер будинку не вказано) (т.1,а.с.213) та ОСОБА_10 (назва вулиці і номер будинку не вказано) (т.2,а.с.75).

На ім'я ОСОБА_10 була видана будинкова книга для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 (т.1,а.с.174-177).

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний житловий будинок належав на праві власності як спадкодавцю ОСОБА_9, так і спадкодавцю ОСОБА_10.

За життя спадкодавці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не оформили у встановленому законом порядку своє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, в зв'язку з чим місцевий суд підставно визнав за їх спадкоємцями ОСОБА_4 і ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно.

З огляду на зазначене колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав лише спадкодавцю ОСОБА_9, а спадкодавець ОСОБА_10 проживала в цьому будинку і будь-яких прав на житловий будинок не мала.

Комісією в складі депутатів Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району 03 жовтня 2016 року проводилося обстеження умов проживання в будинку АДРЕСА_1 і було встановлено, що в східній частині цього будинку проживала ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а в іншій частині житлового будинку проживала сім'я ОСОБА_9, про що був складений відповідний акт (т.2,а.с.6).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17 жовтня 2017 року визначено ринкову вартість житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 і запропоновано варіанти розподілу зазначеного будинку, господарських будівель, споруд між двома співвласниками (т.3,а.с.4-36).

На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи суд виділив у власність ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом частину житлового будинку, господарських будівель та споруд на загальну суму 138712,18 грн., що складає 55,83 % реальної частки житлового будинку, господарських споруд, а у власність ОСОБА_7 суд виділив в порядку спадкування за заповітом частину житлового будинку, господарських будівель і споруд на загальну вартість 109777,82 грн., що становить 44,17% реальної частки.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді