Справа № 346/3284/17
Провадження № 2/346/135/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю секретаря Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сідлищенської сільської ради Коломийського району про визнання права власності на будинковолодіння та земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_2, яка згідно погосподарських книг проживала в с. Сідлище з 1974 року по день смерті. Вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності від 08.02.1987 року матері належав в цілому жилий будинок, який розташований в АДРЕСА_2. Однак, документи на право власності на вказаний будинок втрачено, у зв'язку з чим вона звернулась в ОКП «Коломийське МБТІ» для виготовлення технічного паспорту на будинковолодіння. 08 червня 2017 року вона подала до нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу документи, необхідні для відкриття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус роз'яснив, що у зв'язку із неприйняттям спадщини спадкоємцем, тобто не подачею заяви про прийняття спадщини до шести місяців після смерті ОСОБА_2 та відсутністю факту проживання за однією адресою на день смерті, відсутністю факту управління спадковим майном, їй необхідно звернутись до суду. Крім того, зазначає, що відповідно до сертифікату серії НОМЕР_2 на земельну частку (пай) розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі, вартістю 15132 грн., видано на ім'я ОСОБА_3, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Сідлищанське» на підставі рішення Коломийської РДА від 22.04.1999 року №164. Позивач просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2 загальною площею 22,7 кв.м., з яких - житлова кімната - 13,7 кв.м., кухня - 9 кв.м., а також на земельну частку (пай) розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах без виділення в натурі.

В судове засідання позивач не з'явилась, хоча її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_5, яка у зв'язку з укладенням 14 травня 1988 року шлюбу з ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_1». Її батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25 квітня 1977 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_4 від 06 червня 2017 року (а.с. 5, 13) .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 12 грудня 2003 року зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з будинковолодіння по АДРЕСА_2 та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Сідлищанське» розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї часки в натурі (на місцевості), вартістю 15132 грн., яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.02.1987 виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №9 від 14.01.1987 року (щодо житлового будинку) та сертифіката серії НОМЕР_2 на земельну частку (пай) розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах, що виданий на ім'я ОСОБА_3, як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Сідлищанське» на підставі рішення Коломийської РДА від 22.04.1999 року №164. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.10.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, також встановлено факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та факт належності ОСОБА_8 сертифікату про право на земельну частку (пай) розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до довідки Сідлищенської сільської ради №02-34 від 20 січня 2015 року померла ОСОБА_8 проживала в АДРЕСА_2 з 1974 року по день смерті згідно погосподарських книг. ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах. Разом з нею на день смерті в будинку був зареєстрований ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Заповіт від імені ОСОБА_3 у виконкомі Сідлищенської сільської ради не посвідчувався (а.с. 14).

Письмовими роз'ясненнями приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачука В.Є. від 08.06.2017 року позивачу роз'яснено, що у зв'язку з неприйняттям спадщини спадкоємцем, тобто неподачею заяви про прийняття спадщини до шести місяців після смерті ОСОБА_2 та відсутністю факту проживання за однією адресою на день смерті, відсутністю факту управління спадковим майном, їй необхідно вирішити зазначене питання в судовому порядку (а.с. 12).

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є належно обгрунтованимим та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст.328,392,1216,1261 ЦК України та керуючись ст.ст.247 ч.2, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_2 загальною площею 22,7 кв.м., з яких - житлова кімната - 13,7 кв.м., кухня - 9 кв.м., а також право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Сідлищанське», розміром 77,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 15132 грн., як спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.