РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (Луганська обл., м. Алчевськ, просп. Металургів, б. 54, кв. 90), заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області(м.Харків, вул.Сумська, б.61) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою, зацікавленою особою вказала: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05 листопада 2017 року у м. Севастополь.

В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що померлий ОСОБА_2 є її чоловіком, який станом на час смерті проживав у м. Севастополь. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможна отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті померлого ОСОБА_2 в судовому порядку для заявника є необхідним для подальшої належної реєстрації вказаного факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу згідно до вимог чинного законодавства України, а також для реалізації та захисту прав її та дитини.

В судове засідання заявник не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в письмових поясненнях зазначив, що повідомлений про час та місце розгляду справи, просить розглядати справу за їх відсутності у звязку з великим обсягом роботи, заперечень щодо встановлення факту смерті в них не має.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Як вбачається з паспортних даних заявника ОСОБА_1, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 54, кв. 90 (а.с.6-7).

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 06.08.2018 року вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Київського району м. Харкова. (а.с. 5).

Згідно наданих до суду доказів, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД №092214 від 05.06.2009 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 220.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД №154543, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 1094, у заявника є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком якої є ОСОБА_2, згідно паспортних даних уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 АРСР.

05 листопада 2017 року у м. Севастополі помер чоловік заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що наявне свідоцтво про смерть серії І-КМ № 522165, видане Відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району м.Севастополя Управління РАЦС м.Севастополя 09.11.2017 р. (а.с.11) та довідка про смерть №1609 від 09.11.2017 року, згідно якої причиною смерті ОСОБА_2 є гостре недокрів'я, відкрита рана передньої стінки грудної клітини, умисне само пошкодження шляхом використання тупого предмету.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2, судом було досліджено надані заявником докази копії замовлення та фіскальних чеків з організації поховання, а також фотографії з місця поховання.

Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 зі змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Громадяни, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, можуть реалізувати свої права у сфері державної реєстрації актів цивільного стану у будь-якому відділі державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території на їх вибір.

Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків, що перешкоджає заявнику забезпечувати реалізацію прав її малолітньої дитини.

Заявник є дружиною померлого та має намір зареєструвати смерть ОСОБА_2 у передбаченому законодавством України порядку, для забезпечення прав їх дитини, реалізації своїх прав та інтересів, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено, що 05 листопада 2017 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, помер та його було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її чоловіка.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76- 81, 259, 264-265, 293-294, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце народження: м. Сєверобайкальськ Бурятської АРСР, який помер у м. Севастополь, 05 листопада 2017 року, у віці 31 рік.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя :