АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 658/1164/14-ц Головуючий в І інстанції Подіновська Г.В.
Номер провадження №22-ц/791/7/18 Доповідач: Бездрабко В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» звернулося до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що 06 червня 2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладені окремі кредитні договори, за умовами яких останні отримали кредити у розмірі 50 000,00 доларів США кожен.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами 06 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, предметом якого є належні іпотекодавцю на праві власності будинки АДРЕСА_1

Оскільки позичальники належним чином не виконують зобов'язання за кредитними договорами, позивач просив задовольнити позов та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за товариством права власності на іпотечне майно.

24 квітня 2014 року на зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг», відповідно до протоколу № 24/04/2014, було ухвалено рішення про зміну найменування товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс».

24 вересня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс» та ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеними між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_4, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_5, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_6, акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_7, договором іпотеки, укладеним між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» та ОСОБА_2

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 залучено до участі у справі у якості правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс».

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_7 - кредитний договір № 1512 від 06.06.2007 року, ОСОБА_6 - кредитний договір № 1513 від 06.06.2007 року, ОСОБА_5 - кредитний договір № 1515 від 06.06.2007 року, ОСОБА_4 - кредитний договір № 1516 від 06.06.2007 року, в загальному розмірі 2 635 101,32 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за ОСОБА_3 - на будинки АДРЕСА_1 які належать іпотекодавцю ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності від 23 березня 2005 року.

Припинено право власності ОСОБА_2 на вказане майно у зв'язку із переходом права власності на це нерухоме майно до ОСОБА_3

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

В судові засідання суду апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не з'явилися. З повідомлень про вручення поштових відправлень встановлено, що відповідачі за вказаними у матеріалах справи та кредитних договорах адресами не проживають, місце їх знаходження невідомо.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 червня 2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого за договором факторингу №18/10 від 25 жовтня 2010 року було ТОВ «АУЗ Факторинг», та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено окремі кредитні договори, за умовами яких позичальники отримали кредити у розмірі по 50 000,00 доларів США кожен.

На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеними кредитними договорами між банком та ОСОБА_2 06 червня 2007 року укладений договір іпотеки №1512-1516, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - будинки АДРЕСА_1(т.1, а.с.40-47).

Відповідно до п.2.16 іпотечного договору сторони погодили, що у випадку невиконання позичальниками умов кредитних договорів, або одним із позичальників - відповідного договору, та/або іпотекодавцем - умов цього договору, іпотекодержатель має право перевести на себе право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основних зобов'язань (або відповідного основного зобов'язання, яке не виконується належним чином) або від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, передбаченому розділом V Закону України «Про іпотеку».

За наявними у матеріалах справи доказами, які не спростовано відповідачами, встановлено, що позичальники у порушення вимог ст.526 ЦК України зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконують, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 25 жовтня 2010 року становить 2635101,32грн., із яких: заборгованість ОСОБА_7 складає 683366,96грн.; заборгованість ОСОБА_6 - 630382,18грн.; заборгованість ОСОБА_4 - 683367,32грн.; заборгованість ОСОБА_5 становить 637984,86грн.

Також встановлено, що за договорами факторингу неодноразово проводилася переуступка права вимоги заборгованості за кредитними договорами укладеними із відповідачами.

05 вересня 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», який є повним правонаступником АТ «Індустріально-Експертний Банк», та ТОВ «АУЗ Факторинг» укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 06.06.2007 року (т.1, а.с.82-91).

24 вересня 2014 року між ТОВ «Кредекс», яке є повним правонаступником ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_3 укладений договір №1512-1516 про відступлення права вимоги за кредитними договорами із відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (т.1,а.с.275-278) та нотаріально посвідчений договір про відступлення права за іпотечним договором, предметом якого є передане в іпотеку належне ОСОБА_2 нерухоме майно (т.1 а.с.279-282).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 вересня 2014року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено записи про зміну іпотекодержателя на ОСОБА_3 (т.3 а.с.166-175).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписами ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Ухвалюючи у справі рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, шляхом звернення стягнення на усе передане в іпотеку майно, суд першої інстанції виходив із наявності у відповідачів-позичальників заборгованості за кредитними договорами, а тому дійшов висновку про можливе звернення стягнення на предмети іпотеки, якими забезпечено виконання зобов'язань за договором.

Проте повністю погодитися з рішення суду неможна.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи №17-89 від 14 грудня 2017 року, ринкова вартість об'єктів нерухомого майна, які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 06 червня 2007 року, на момент проведення такої оцінки на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид нерухомого майна становить:

-житлового будинку садибного типу, загальною площею 463,5кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,099604 га за адресою: АДРЕСА_1 - 2382853,50грн.;

-житлового будинку садибного типу, загальною площею 413,1кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,008835 га за адресою: АДРЕСА_3 - 2393501,40грн.;

-житлового будинку садибного типу, загальною площею 536,0кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0643 га за адресою: АДРЕСА_2 - 2658560,00грн.(т.3, а.с. 238-270).

Проведена оцінка свідчить, що для задоволення вимог кредитора за виниклими зобов'язаннями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за кредитними договорами, виконання яких забезпечене іпотекою, достатнім є проведення звернення стягнення лише на один із предметів іпотечного майна, вартість якого є більш наближеною до наявного розміру заборгованості за договорами.

З урахуванням висновку судового дослідження, колегія суддів вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання за позивачем ОСОБА_3 права власності на будинок садибного типу, загальною площею 536,0кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0643 га за адресою: АДРЕСА_2, ринкова вартість якого на час проведення його оцінки становить 2 658560,00 грн.

Перевищення вартості іпотечного майна над розміром наявної заборгованості у розмірі 23458,68грн. не підлягає відшкодуванню іпотекодавцю, як таке, що не перевищує 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч.2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

За результатами розгляду справи та у відповідності до положень ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами слід провести пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що позивачем понесено судові витрати у зв'язку з оплатою судового збору за подання позову у розмірі 3654,00грн. та оплати вартості судової експертизи у розмірі 7130,88грн., а всього: 10784,88грн.

ОСОБА_2 проведено оплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у цій справі у загальному розмірі 6211,80грн.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково щодо об'єктів іпотечного майна, але у повному обсязі стосовно розміру кредитної заборгованості, стягнення якої забезпечено іпотекою, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у загальному розмірі 6643,68грн., виходячи із принципу пропорційності їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_7 - кредитний договір № 1512 від 06 червня 2007 року, ОСОБА_6 - кредитний договір № 1513 від 06 червня 2007 року, ОСОБА_5 - кредитний договір № 1515 від 06 червня 2007 року, ОСОБА_4 - кредитний договір № 1516 від 06 червня 2007 року, у загальному розмірі 2 635 101,32 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на будинок садибного типу АДРЕСА_1 загальною площею 536,0кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0643 га, ринкова вартість якого становить 2 658560,00грн., який належать на праві власності ОСОБА_2.

Припинити право власності ОСОБА_2 на предмет іпотеки - будинок садибного типу АДРЕСА_1 загальною площею 536,0кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0643 га, у зв'язку із переходом права власності на цей предмет іпотеки до ОСОБА_3.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у загальному розмірі 6643,68грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 29 січня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько