Справа № 510/2039/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконавчий комітет Ренійської міської ради Одеської області) про позбавлення права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи належним чином сповіщені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не явилися, заперечень щодо позову не надали.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник Виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області заперечень щодо позову не надали, просили про розгляд справи у їхню відсутність.

Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивачки із відміткою про реєстрацію за спірною адресою; копія свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1999р. за № 452; копія договору дарування від 16.11.2010 р.; копія витягів про державну реєстрацію прав на нерухомість - квартиру АДРЕСА_1; копії заяв про реєстрацію міста проживання та карток реєстраційної особи відповідачів; копія домової книги домоволодіння; довідка виконкому Ренійської міськради про реєстрацію осіб за спірною адресою.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом та просить визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1999р. та договору дарування від 16.11.2010р. вона є власником ? частини, а треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 - власниками ? частини кожна квартири АДРЕСА_1 в якому мешкають по теперішній час. Право власності на нерухомість зареєстровано за позивачкою та третіми особами у встановленому законом порядку, про що свідчить надані суду витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вказує позивачка, у березні 2014р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до неї та третіх осіб із проханням дозволити йому зареєструвати строком на один рік своє місце проживання у належній їм квартирі для вирішення особистих питань. Після спливу однорічного строку відповідач ОСОБА_2 зобов'язався у добровільному порядку перереєструвати своє місце проживання. 13.03.2014р. Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області, за згодою позивачки та третіх осіб, було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 у належній їм квартирі, що підтверджується заявою про реєстрацію місця проживання від 13.03.2014р., карткою реєстрації особи, домовою книгою на квартиру.

У грудні 2016р. до позивачки та третіх осіб звернувся відповідач ОСОБА_3 із проханням дозволити йому зареєструвати строком на один рік своє місце проживання у належній їм квартирі для вирішення особистих питань. Після спливу однорічного строку ОСОБА_3 зобов'язався у добровільному порядку перереєструвати своє місце проживання.14.12.2016р. Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області, за згодою позивачки та третіх осіб, було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 у належній їм квартирі, що підтверджується заявою про реєстрацію місця проживання від 14.12.2016р., карткою реєстрації особи, домовою книгою на квартиру.

З моменту реєстрації і по теперішній час відповідачі на вищевказаній житлоплощі, де вони були зареєстровані, не мешкали, реєстрація даних осіб носила формальний характер. Після спливу однорічного строку з моменту реєстрації відповідачі з реєстраційного обліку не знялися, їхнє теперішнє місцезнаходження позивачці невідомо. У зв'язку із реєстрацією відповідачів на житлоплощі позивачка та треті особи несуть додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вони, як власники відповідних частин житла, позбавлені можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що

наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивачки, викладених у позові, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 вже тривалий час не мешкають за спірною адресою, вони не являються власниками житла, у якому прописані, не є членами родини позивачки та третіх осіб, їхнє теперішнє місце проживання позивачці невідоме, оскільки вони про себе не повідомляють, за місцем реєстрації не з'являються, в добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Згідно наданих документів, позивачка та треті особи є власниками квартири АДРЕСА_1 на житлоплощі якої рахуються прописаними відповідачі. У зв'язку із тим, що відповідачі не проживають у квартирі вже достатньо тривалий час, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, їхніх особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачів на користування ними квартирою з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняття їх з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 і зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник