Справа № 381/3839/17 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/377/18 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 49 16.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подання позову.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо виховання та утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто тому просила в судовому порядку вирішити вказаний спір та задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення першої інстанції шляхом зменшення розміру аліментів до ? частини з усіх видів його заробітку, посилаючись на неповне з'ясування та неправильність встановлення судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт посилається на ту обставину, що він є інвалідом 3 групи, отримує щомісячно пенсію в Пенсійному фонді України, тобто має стабільний дохід, а тому при визначенні способу стягнення аліментів суд повинен був це врахувати та визначити розмір аліментів у відсотках, а не в твердій грошовій формі, яка на його думку не мотивована.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року по 06 лютого 2015 рік (а.с.6), від якого мають доньку -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 6098 виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Вирішуючи вказаний спір, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визначаючи розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, суд мотивував свій висновок тим, що з 1 травня по 30 листопада 2017 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлений у розмірі 1777 гривень, тому, на думку суду, визначений розмір аліментів є доцільним та таким, що повною мірою задовольнить інтереси дитини.

Повністю погоджуючись із необхідністю стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, колегія суддів не може погодитися із розміром аліментів що визначив суд.

Так, у ході розгляду справи встановлено, що дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. 00 коп., суд першої інстанції виходив з віку дитини, розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік», а також з того, що малолітня ОСОБА_4 проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, відповідач є особою працездатного віку, не працевлаштований, має нерегулярний дохід та отримує пенсію.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до норм ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Так, доказів того, що за станом здоров'я та матеріального становища відповідача він не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Також, відсутні докази про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.

Також, із матеріалів справи, зокрема із пояснень відповідача, вбачається, той факт, що він є інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України та отримує щомісячно пенсію, що підтверджується і довідкою № 3414 від 16 листопада 2017 року доданою до матеріалів апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає, дані обставини такими, що свідчать про наявність у відповідача постійного доходу,у зв'язку з чим, спосіб стягнення аліментів повинен бути визначений у вигляді стягнення аліментів у вигляді ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, ст. 180- 182 СК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, інваліда ІІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв