справа № 439/467/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Броди цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, суд, -

в с т а н о в и в:

11.04.2018 позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 02 лютого 2015 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1240603. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Аudi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 22.03.2015 року о 02 год. 45 хв. в м. Броди, по вул. Тернопільська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Аudi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Бродівського районного суду Львівської області від 01.04.2015 року та Постанови Бродівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 3, ч.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власник пошкодженого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіля «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_3 звернувся до страховика - позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/1240603. Так, на підставі страхового акту № ОЦ/075/000/15/0003 від 12.06.2015 року власнику автомобіля «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 26 827 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №94 від 16.06.2015 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 26 827 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп. Однак з моменту дорожньо-транспортної пригоди до часу подачі позову до суду відповідачем взагалі не було письмово повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. Крім цього, зазначає, що відповідно ч.6 ст.261 ЦК України право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 16 червня 2015 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Із посиланням на вимоги п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33; абз. »а», «г» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993,1166,ч.1 ст.1191 ЦК України представник позивача просить суд стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в сумі 26 827грн. 40 коп. в порядку регресу та витрати на оплату судового збору.

24.04.2018 відкрито провадження у справі.

31.05.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що страховий випадок - дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля «Аudi»

реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 сталася 22.03.2015 року та зразу

же надав свій страховий поліс учаснику ДТП ОСОБА_3, який 22.03.2015 року о 02 год. 45 хв. заповнив бланк заяви-повідомлення до Приватного акціонерного товариства «Українська

пожежно-страхова компанія». За фактом дорожньо-транспортної пригоди 01.04.2015 року Бродівський районний суд визнав його винним за ст. 124 КУпАП та наклав штраф в розмірі 425 грн.

Позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила - водія, що спричинив ДТП - ОСОБА_1, 22.03.2015 року, тобто в день скоєння ДТП. Таким чином, строк позовної давності сплинув 22.03.2018 року, проте позивач звернувся до суду 11.04.2018року та відповідно до вимог ст.127 ЦПК України не подав заяви про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до суду. Тому, відповідно до ст.ст.257, 258 ЦК України просить у задоволенні позову відмовити, у звязку із закінченням строку загальної позовної давності.

06.06.2018 представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначає, що у відповідності до вимог п.п. «а», «ґ» п.п. 38.1 ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст.1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/1240603, оскільки на час скоєння дорожньо-транспортна пригода відповідач керував забезпеченим транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, окрім того відповідачем не було повідомлено позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди у строки та на умовах, передбачених ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. З урахуванням вищевказаного, та як вбачається з матеріалів справи, а саме платіжного доручення №94 від 16.06.2015року про виплату страхового відшкодування, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 16 червня 2015 року. Відтак, строк позовної давності за даним регресним зобовязанням спливає 16.06.2018 року. Вищевказаний позов було направлено представником позивача на адресу суду 04.04.2018 року, тобто в межах строку позовної давності. З огляду на вищевказане позивач вважає, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необгрунтованими та не спростовують наявність підстав для предявлення даного регресного позову.

Сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подавали, у звязку з чим згідно з ч.5 ст.279 ЦПК справа розглянута у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та за наявності достатніх підстав, суд приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб у порядку скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - Позивач) та ОСОБА_1 (далі -

Відповідач) було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1240603 (а.с.10).

22.03.2015 року о 02 год. 45 хв. в м. Броди, по вул. Тернопільська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Аudi», державний реєстраційний номер «ВС 9242 СН», під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер «ВС 4098 ЕВ», під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер «ВС 4098 ЕВ» було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку (а.с.11).

Відповідно до постанови Бродівського районного суду Львівської області від 01.04.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13).

Відповідно до постанови Бродівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності(а.с.14).

Відповідно до калькуляції № 2040.1063 від 27.04.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 26 827.40 грн. (а.с.24-25)

На підставі страхового акту № ОЦ/075/000/15/0003 від 12.06.2015 року власнику автомобіля «Ореl Аstrа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 26 827 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №94 від 16.06.2015 року (а.с.27).

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі заяви ОСОБА_3 про настання страхового випадку від 22.03.2015 р. та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту ОЦ/075/000/15/0003 від 16.06.2015.(а.с.16-17;26).

Звертаючись з позовом про стягнення коштів з відповідача, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як на правову підставу для стягнення посилалось на п.п. «г» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.п. «а», «ґ» п.п. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного зсобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Частиною 1 вищезазначеної статті встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння; письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.

Тобто право регресної вимоги виникло у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 16 червня 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 94 від 16.06.2015 року (а.с.27), а тому твердження відповідача про застосування строку позовної давності не заслуговують на увагу.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, обєктивному розгляді справи зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1762 гривень судового збору.

На підставі ст.ст.993,1166,1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12,13,81,89,141, 258-259, 263-265,279, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" виплачене страхове відшкодування в сумі 26 827 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 40 коп. та 1762 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", , місце знаходження м.Київ, вул.Кирилівська,40.

Відповідач ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1,

Повне рішення суду складено - 21.08.2018 року.

21 серпня 2018 року

Суддя: ОСОБА_4