Справа № 2/243/4452/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
при секретарях Чевела С.Ю., Хміль О.М.
позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Словянську Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. З 1997 року по 2004 рік сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах між собою, від яких 26 жовтня 2000 року народилася ОСОБА_4 З 2004 року по теперішній час ОСОБА_1 з дитиною проживають окремо від ОСОБА_3 Позивач зазначає, що в звязку з подіями на Сході України вона у жовтні 2014 року разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання з м. Горлівка Донецької області до смт. Дворічна Дворічанського району Харківської області. Вказує, що дитина проживає, виховується та знаходиться на її повному утриманні, натомість відповідач з 2014 року не приймає жодної участі у вихованні доньки, не цікавиться її успіхами, станом здоровя, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, з жовтня 2014 року не сплачує присуджені йому рішенням суду аліменти на утримання дитини. ОСОБА_1 вважає, що вказані обставини свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання ним своїх батьківських обовязків, що, в свою чергу, обмежує, в тому числі, можливість виїзду дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, в звязку з чим просить суд позбавити відповідача по справі батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на заявлених нею позовних вимогах та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 01-46/151 від 16 січня 2018 року, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки місце знаходження відповідача невідомо, зі слів позивача по справі ОСОБА_3 перебуває на території тимчасово непідконтрольній Українській владі, засоби звязку з ним відсутні, що унеможливлює зясування здатності виконувати батьківські обовязки. Крім цього, наявність факту не спілкування відповідача з вчителями його доньки також не надає можливості зробити висновок про його ухилення від виконання батьківських обовязків, наполягала на недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4
Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, а також дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 189626, виданого Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції 12 січня 2001 року, позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № НОМЕР_1 від 08 грудня 2014 року, а також довідок № 1861 від 13 липня 2017 року та № 1215 від 22 червня 2016 року, виданих виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради Харківської області, ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4, як особи, переміщені з районів проведення антитерористичної операції, з 08 грудня 2014 року проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Крім цього, з довідки № 1215 від 22 червня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради Харківської області, акту обстеження умов проживання, складеного та підписаного 05 жовтня 2017 року комісією в складі секретаря Дворічанської селищної ради ОСОБА_5, секретаря органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_6, спеціаліста Дворічанської селищної ради ОСОБА_7, та акту обстеження, складеного та підписаного 11 жовтня 2017 року комісією в складі депутата Дворічанської селищної ради ОСОБА_8, а також сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, вбачається, що батько дитини ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі разом з ОСОБА_1 та своєю донькою ОСОБА_4 не проживає.
В той же час з приписів ст. ст. 141, 142 СК України слідує, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Так, суд критично ставиться до висновків, викладених в довідці № 1215 від 22 червня 2016 року, виданій виконавчим комітетом Дворічанської селищної ради Харківської області, та вищезазначеному акті обстеження умов проживання від 05 жовтня 2017 року, відповідно до яких, якщо ОСОБА_3 проживає окремо від своєї доньки, то він не приймає участі у її вихованні, оскільки по-перше, сам лише факт не проживання батька спільно зі своєю дитиною не може бути єдиною підставою для висновку про нездійснення ним своїх батьківських обовязків, по-друге, виконавчий комітет Дворічанської селищної ради Харківської області не наділений такими повноваженнями, як надання висновків щодо участі батьків у вихованні ними їх дітей, а по-третє, під час складання довідок щодо місця проживання осіб за відповідними адресами до функцій виконавчих комітетів місцевих рад не відноситься надання правової оцінки стосункам, що існують між батьками та їхніми дітьми, оскільки єдиним призначеннях таких довідок та актів є засвідчення проживання або не проживання певних осіб за певними адресами.
Щодо довідок № 265 від 11 жовтня 2017 року та № 204 від 22 червня 2016 року, виданих Дворічанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Дворічанської районної ради Харківської області, та долучених позивачем до своєї позовної заяви на підтвердження факту ухилення відповідачем від виховання його доньки, то суд вбачає в них лише підтвердження того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається в Дворічанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Висновок про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання його доньки, оскільки не спілкується з вчителями та не відвідує батьківські збори, наведений у цих довідках, суд не приймає до уваги, оскільки участь у вихованні батьком своєї дитини не обмежується одним лише його спілкуванням зі шкільними вчителями дитини, а виявляється у сукупності вчинків та проявів батьків до своїх дітей.
Суд вважає необхідним звернути увагу учасників справи на наступне. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Тобто для того, щоб розцінювати поведінку батьків як ухилення від виконання своїх батьківських обовязків, необхідна наявність не тільки відповідних факторів окремо та в їх сукупності, а й наявність винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обовязками.
Натомість з відомостей щодо місця проживання відповідача по справі ОСОБА_3, зазначених позивачем у своїй позовній заяві, вбачається, що він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, яке відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не
здійснюють свої повноваження, що є додатком № 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085 від 07 листопада 2014 року, відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Крім цього, на виконання рішення Ради Національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 04 листопада 2014 року, введеного в дію Указом Президента № 875/2014 від 14 листопада 2014 року, з 2014 року діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях, зокрема у місті Горлівка, була припинена; обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню було припинено; Державне підприємство «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою.
Отже суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 таких обовязкових ознак ухилення від виховання дитини, як винна поведінка та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки на час судового розгляду даної справи існують обєктивні причини, що унеможливлюють повноцінну участь відповідача у вихованні ним ОСОБА_4
Крім цього, відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість позивачем не надано жодного доказу того, що ОСОБА_3 з жовтня 2014 року не сплачує аліменти на утримання своєї дитини, оскільки надане ОСОБА_1 рішення Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 16 січня 2008 року по справі № 2-84/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, свідчить лише про присудження до стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання його доньки ОСОБА_4, однак не свідчить про існування заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати цих аліментів.
До того ж суд, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1, керується приписами ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, згідно з якими при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою є обовязковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Так, орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у своєму висновку № 01-46/1730 від 08 серпня 2016 року, зазначає про неможливість вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вказаний орган позбавлений в силу обєктивних факторів можливості зясувати ставлення ОСОБА_3 до своєї дитини ОСОБА_4, а також причин, внаслідок яких на час розгляду справи в суді відповідач по справі не виконує батьківських обовязки з виховання та утримання дитини.
Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Суд звертає увагу позивача на те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні неповнолітньої ОСОБА_4 лише для можливості виїзду дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку без його дозволу не тільки не відповідає інтересам дитини, зокрема її праву на спілкування з батьком та іншим немайновим правам щодо нього, а й суперечить її інтересам.
Таким чином, суд дослідивши обставини справи, а також приймаючи до уваги вищенаведений висновок органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, не знаходить підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення
відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітньої дитини не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, а тому не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 141, 142, 164-166 СК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_11