АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/161/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області у складі:

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В., Карпенко О.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про надання дозволу на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2013 р., було задоволено позов ПАТ «ОТП «Банк». Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП «Банк» заборгованість за кредитними договорами № CRL-SMEF01/003/2008 від 25.01.2008 р. та SM-SMEF01/043/2008 від 28.05.2008 р. в сумі 1703616 грн. 99 коп. судові витрати в розмірі 3219 грн., а всього 1706835 грн. 99 коп.

22 вересня 2017 р. головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області перебуває виконавче провадження ВП 48691405 з примусового виконання виконавчого листа № 2314/7663/2012 від 03.09.2015 р., виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП «Банк» боргу в сумі 1706835 грн. 99 коп. Виконавче провадження відкрито 08.09.2015 р.

Станом на 04.09.2017 р. ОСОБА_3 рішення суду не виконав, часткових проплат не здійснює. За боржником не значаться рахунки відкриті в банках та інших фінансових установах, боржник не перебуває на обліку як пенсіонер. За ним не зареєстровані земельні ділянки, плавзасоби, транспорті засоби та сільськогосподарська техніка.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що боржникові належить на праві приватної власності 1/6 частина квартири АДРЕСА_2.

З метою перевірки наявності рухомого майна боржника за місцем проживання, державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід, але доступ до квартири державному виконавцю не надається, про що складені відповідні акти.

Просив суд надати дозвіл ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2, частка якої належить боржнику, з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2017 р. подання головного державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про надання дозволу на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_3 задоволено повністю.

Дозволено ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4, частка якої належить боржнику, з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про надання дозволу на примусове входження до квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у рівних долях.

При цьому зазначив, що в квартирі, дозвіл на примусове проникнення до якої надано судом, проживає не він, а лише його родичі, яким вона також належить у відповідних частках. Крім того, участі у утриманні даної квартири він не несе і відповідно особистих речей у ній немає.

Натомість, як боржнику за адресою проживання АДРЕСА_8 йому повідомлення про надання доступу до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5, не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ДВС та ПАТ «ОТП «Банк», вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у поданні державного виконавця в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи подання головного державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла в якому частка майна - квартири належить боржникові, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_3 в добровільному порядку рішення суду не виконується, а відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 96793969 від 08 вересня 2017 р. йому на праві приватної власності належить 1/6 частина квартири АДРЕСА_1, тому з метою виконання рішення суду для задоволення грошових вимог стягувача необхідно проникнути до квартири для виявлення майна боржника та опису і арешту вищевказаної квартири.

Проте повністю з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Водночас, ст. 30 Конституції України, кожному гарантовано недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Однак, конституційна гарантія недоторканності житла чи до іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Так, згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Реалізація цього права надана суду та закріплена в ст. 376 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду подання та постановлення ухвали суду), відповідно до якої питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2013 р., було задоволено позов ПАТ «ОТП «Банк». Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП «Банк» заборгованість за кредитними договорами № CRL-SMEF01/003/2008 від 25.01.2008 р. та SM-SMEF01/043/2008 від 28.05.2008 р. в сумі 1703616 грн. 99 коп. судові витрати в розмірі 3219 грн., а всього 1706835 грн. 99 коп.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2015 р. задоволено заяву ПАТ «ОТП «Банк». Видано дублікат виконавчого листа з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10. 2013 р. у справі № 2314/7663/12 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за рахунок коштів.

Згідно до поштового штемпеля на конверті, 22 вересня 2017 р. головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, в підтвердження вимог подання щодо примусового проникнення до житла боржника, до останнього було долучено наступні докази.

Виконавчий лист № 2314/7663/2012 р., виданий 03 вересня 2015 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 1703616 грн. 99 коп., судових витрат у розмірі 3219 грн., всього1706835 грн. 99 коп.

Постанову старшого державного виконавця ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_8 від 08 вересня 2015 р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2314/7663/2012 р. виданого 03 вересня 2015 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» борг в сумі 1703616 грн. 99 коп.

Також долучено акт від 15 червня 2017 р. складений старшим державним виконавцем Харченком К.Г. у присутності представника ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_9 при виході за адресою АДРЕСА_6, що в м. Черкаси з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3, яким встановлено, що за вказаною адресою провести виконавчі дії не виявилося можливим, оскільки двері даної квартири були зачинені.

При цьому в поданні державним виконавцем його вимоги обґрунтовувались, зокрема, тим, що державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід, але доступ до квартири не надається про що складені відповідні акти. Проте дані акти, за їх наявності, не було долучено до подання.

Крім того, долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 вересня 2017 р. з якої вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_7, яка знаходиться під забороною відчуження суб'єктом якого являється ЦВ ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській обл. Також ОСОБА_3 належить нежитлова будівля по АДРЕСА_9 та 1/6 квартири АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_8, яка знаходиться під забороною відчуження відповідно до договору іпотеки, РМ- SMEF 01/043/2008 р. від 28 травня 2008 р.

Відповіді на запит від 05 вересня 2017 р. ПФ України про те, що ОСОБА_3, як особа яка отримує пенсію чи працює за трудовим, або цивільно-правовим договором не обліковується.

Відповідно до іншої відповіді на запит до Державної Фіскальної служби України, ОСОБА_3 на обліку в органах ДПС не перебуває, а інформація стосовно сум доходу та відповідно сум утриманого податку в ДРФО відсутня.

Таким чином, аналізуючи докази надані в підтвердження вимог подання, колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець, звертаючись із зазначеним поданням, в його змісті належним чином не вмотивував неможливість виконання рішення суду в інший спосіб з наданням вмотивованих та належно обґрунтованих доказів, а також не аргументував можливість порушення прав інших співвласників відповідного об'єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_2.

З викладеного слідує, що зміст подання та обставини викладені в ньому не обґрунтовані достовірними, належними доказами, які б слугували підставою для його беззаперечного задоволення.

Крім того, згідно до оскаржуваної ухвали суду представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. При цьому був належним чином повідомлений про день та час слухання справи.

Таким чином колегією суддів встановлено те, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми цивільного процесуального законодавства, оскільки подання було розглянуто без державного виконавця, хоча закон визначає його розгляд за участі останнього, та недоведені обставини, що мають значення для вирішення подання, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Згідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази надані державним виконавцем в підтвердження поданого до суду подання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала суду до скасування з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2017 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: Л.В. Нерушак

О.В. Карпенко

Повний текст постанови виготовлено 29 січня 2018 року.