АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №796/24/2018
У Х В А Л А

9 лютого 2018 року місто Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про прийняття до свого провадження цивільної справи за клопотанням «Мостон Пропертіс Лімітед» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь «Мостон Пропертіс Лімітед» боргу,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року справу за клопотанням «Мостон Пропертіс Лімітед» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь «Мостон Пропертіс Лімітед» боргу направлено до Апеляційного суду міста Києва як до суду першої інстанції для розгляду відповідно до вимог ст. 467 ЦПК України та п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Проте, дана справа не може бути прийнята судом апеляційної інстанції як судом першої інстанції до свого провадження, з огляду на таке.

Як убачається з ухвали, направляючи справу для розгляду до Апеляційного суду міста Києва, як до суду першої інстанції, Шевченківський районний суд м. Києва зазначив наступне.

22 листопада 2017 року на виконання положень ч.1 ст. 395 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) судом було повідомлено боржника - ПАТ «Укргазвидобування» про надходження клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року, а також запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення.

Заперечення на клопотання надійшли до суду 29 грудня 2018 року, а з 15 грудня 2017 року такі справи підсудні апеляційним судам як судам першої інстанції відповідно до інстанційної юрисдикції.

Однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки застосування процесуального закону, в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року, щодо інстанційної юрисдикції не може пов'язуватися з датою надходження до суду заперечень на клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного арбітражного суду, яке надійшло до районного суду 15 листопада 2017 року, та бути підставою для направлення справи для розгляду Апеляційному суду міста Києва як суду першої інстанції.

Так, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон № 2147 від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Норми зазначеної статті встановлюють лише порядок розгляду справ у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, пунктом 11 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, зокрема передбачено, що заяви та скарги подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу та не можуть бути передані за підсудністю за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В редакції закону, що діяла до 15 грудня 2017 року, клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного арбітражного суду розглядаються районними судами, на підставі розділу VІІІ ЦПК України, яким визначено порядок подачі та розгляду клопотань про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки клопотання прийнято до провадження суду Шевченківського районного суду м. Києва 15 листопада 2017 року, про що свідчать процесуальні дії суду встановлені ст. 395 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), а Перехідними положеннями ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року не передбачено передачі за інстанційною юрисдикцією тих справ, які надійшли до судів першої інстанції до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147 від 03 жовтня 2017 року, а тому справа має розглядатися судом який прийняв її до свого провадження, за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією цивільного процесуального кодексу.

Оскільки пункт 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року регулює лише порядок розгляду справи, то посилання суду на цей пункт, як на підставу передачі справи на розгляд Апеляційного суду міста Києва, є недоцільним.

Отже, у зв'язку із зазначеним дана справа підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Києва як судом першої інстанції за правилами визначеними Розділом ІХ ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Повертаючи справу Шевченківському районному суду м. Києва для розгляду, суд апеляційної інстанції бере до уваги вимоги статті 32 ЦПК України про те, що спори між судами про підсудність не допускаються, але у даному випадку, суд першої інстанції помилково визначив інстанційну юрисдикцію даної справи суду апеляційної інстанції, оскільки Перехідними положеннями ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року не передбачено передачі за інстанційною юрисдикцією тих справ, які надійшли до судів першої інстанції до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147 від 03 жовтня 2017 року.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття даної справи до свого провадження, а тому вона підлягає поверненню до суду першої інстанції для розгляду.

Керуючись ст. 260, п.8, 9 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за клопотанням «Мостон Пропертіс Лімітед» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України Остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь «Мостон Пропертіс Лімітед» боргу повернути Шевченківському районному суду міста Києва для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повної ухвали.

Суддя: