УХВАЛА

29 листопада 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж», ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінанс ОСОБА_3», ТОВ «ФК «Інновація», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить визнати недійсними договори №2 про відступлення права вимоги, про відступлення права за договорами застави та про відступлення права за договорами іпотеки, укладені 29.08.2014р. між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Авераж»; визнати недійсними договори №17 про відступлення права вимоги, про відступлення права за договорами застави та про відступлення права за договорами іпотеки, укладені 15.04.2015р. між ТОВ «ФК «Авераж» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_3»; визнати недійсними договори №246 про відступлення права вимоги, про відступлення права за договорами застави та про відступлення права за договорами іпотеки, укладені 18.09.2017р. між ТОВ «Фінанс ОСОБА_3» та ТОВ «ФК «Інновація».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Соломянського районного суду м. Києва, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, а місце знаходження ТОВ «ФК «Інновація» в м. Київ.

Окрім того, від представника відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» надійшло клопотання про розгляд справи в поряду загального позовного провадження, посилаючись на ту обставину, що ціна позову в даній справі становить 99 909 550, 06 грн., а тому відповідно до ч. 4 ст. 274 не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

В забезпечення виконання умов кредитних договорів третіх осіб, між ВАТ «Ерсте Банк», яке в подальшому реорганізовано в ПАТ «Фідобанк», як Іпотекодержателем, та ОСОБА_2, як Інотекодавцем, укладено договори іпотеки, предметом яких є ресторанно-готельний комплекс «Авлабар», площею 900,7 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0292 га, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Полякова, 5 та належать на праві власності позивачу.

Згідно розяснень, які містяться в п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013р. виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зареєстроване місце проживання позивача у справі м. Херсон, с. Антонівка, вул. Кутузова, 30.

Предметом розгляду даної справи є визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, про відступлення прав за договорами поруки та про відступлення прав за договорами іпотеки: №2, укладені 29.08.2014р. між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Авераж»; укладені 15.04.2015р. між ТОВ «ФК «Авераж» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_3», а також укладені 18.09.2017р. між ТОВ «Фінанс ОСОБА_3» та ТОВ «ФК «Інновація» з підстав відсутності ТОВ «ФК «Авераж» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_3» у Державному реєстрі фінансових установ, Реєстрі осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, відсутності у вказаних товариств статусу фінансових установ, а також ліцензії на надання фінансових послуг.

Отже, оспорюваними правочинами порушені права та законні інтереси ОСОБА_2, як поручителя іпотекодавця, а також споживача фінансових послуг в цілому, тобто підстави для передачі справи до іншого суду за підсудністю відсутні.

Щодо клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Для з'ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз'яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

В пункті 6 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин" розяснено, що при пред'явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки та інше без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред'явленні позову споживачем.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для розгляду справи в порядку загального провадження, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів та визнання договору недійсним, що є вимогами немайнового характеру, швидке вирішення справи є пріоритетним, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у звязку із чим клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 260, 274, 277, 279,279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотань відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Прохоренко