Справа № 463/6052/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/6847/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

04 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та остаточно просив стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» страхове відшкодування в розмірі 16962,17 грн., інфляційні суми за 2014 рік в розмірі 4223,68 грн., за 2015 рік, пеню в розмірі 14032,53 грн. та 3% річних штрафних санкцій або 1526,59 грн.; просив стягнути з ОСОБА_4 та ТзОВ «Фаворит-М» суму матеріальних збитків в розмірі 5241,83 грн. у тому числі 510 грн. франшизи, стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 27.12.2012 року на автомобільній трасі Київ-Чоп біля с. Розвадів, водій вантажного автомобіля марки «ДАФ-2105», відповідальність якого застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус» здійснив зіткнення із автомобілем позивача марки «Daewoo Sens», завдавши автомобілю технічних пошкоджень. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року водія вантажного автомобіля марки «ДАФ-2105» ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КпАП України. Позивачем було здійснено відновлювальний ремонт, вартість якого з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, виходячи з даних про автомобіль отриманих під час проведення огляду після ДТП 27.12.2012 року станом на час проведення експертизи, шляхом розрахунку на підставі коефіцієнта співвідношення фактичної вартості виконаних робіт до вартості відновлювального ремонту з врахування амортизаційного зносу - 0,5719, який був визначений експертом (17472,17 грн.: 30550грн.) складав 28032,11 грн. (49014 грн. * 0,5719). Виконуючи ці арифметичні розрахунки, сторона позивача застосувала цей коефіцієнт фізичного зносу автомобіля до всієї суми фактичної вартості відновлювального ремонту, а не лише до вартості замінених запасних частин, як це виконано експертом. Збільшення вартості відновлювального ремонту пов'язано зі збільшенням вартості запчастин та матеріалів, виходячи з їх ринкової вартості та претензій і рахунків наданих постачальниками цих запасних частин та матеріалів, яким вчасно не були сплачені відповідні кошти за відпущені запчастини та матеріали, відповідно загальний борг за неоплачені запчастини та матеріали, використані під час відновлювального ремонту автомобіля збільшився. Позивач у встановленому порядку неодноразово звертався до страхової компанії, проте страхова виплата здійсненна не була, відповіді не надано. Оскільки страховиком не було здійснено розрахунку шкоди, за клопотанням позивача було призначено судову експертизу. Після проведення експертизи позивач просив стягнути з СТ «Глобус» страхове відшкодування в розмірі 16962,17 грн., інфляційні суми за 2014 рік в розмірі 4223,68 грн., за 2015 рік, пеню в розмірі 14032,53 грн. та 3% річних штрафних санкцій 1526,59 грн.; стягнути з ОСОБА_4 та ТзОВ «Фаворит-М» суму матеріальних збитків в розмірі 5241,83 грн. у тому числі 510 грн. франшизи.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» в користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 16962,17 грн., пеню в розмірі 13741,35 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1526,60 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» в користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 5241,83 грн. у тому числі 510 грн. франшизи. Стягнуто з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_2 3795,11 грн. понесених судових витрат. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит-М» на користь ОСОБА_2 677,09 грн. понесених судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду в частині стягнення з нього пені, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що обставини ДТП розглядаються судом в цивільній справі, в якій відсутнє остаточне рішення, що набрало законної сили, а тому строк для виплати страхового відшкодування не настав, у зв'язку з чим нарахування та стягнення із Товариства пені, 3% річних та інфляційних втрат є передчасним. Вважає, що вина Товариства у простроченні виплати страхового відшкодування відсутня, що виключає підстави для нарахування та стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних нарахувань. Зазначає, що інфляційні втрати та 3% річних не підлягають відшкодуванню, оскільки зазначені витрати не відшкодовуються страховою компанією відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Звертає увагу на те, що за вимогами про стягнення пені та 3% річних сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Просить рішення суду скасувати в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» пені, інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30.01.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06.05.2015 року зазначив, що вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, зокрема, наявності підстав для стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування, залишив поза увагою положення абзацу 1 п. 36.2 ст. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Водночас, судом першої інстанції не перевірено чи здійснена позивачем оплата вартості відновленого ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що положення абзацу 1 п. 36.2 ст. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», викладене у новій редакції відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності» від 05.07.2012 № 5090-VI. У прикінцевих та перехідних положеннях даного Закону зазначено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім підпунктів 13-21 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності через шість місяців з дня опублікування цього Закону. Норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом.

Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності» від 05.07.2012 № 5090-VI набрав чинності 04.11.2012 року, оскільки був опублікований офіційному виданні № 142 газеті «Голос України» 04.08.2012 року. Зміни, які стосується абзацу 1 п. 36.2 ст. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набирають чинності через шість місяців з дня опублікування цього Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений 18.12.2012 року (а.с.40) тому нова редакція абзацу 1 п. 36.2 ст. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ще не діяла.

Суд правильно визначив, що при розгляді даної справи слід застосовувати Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла станом на 18.12.2012 року.

Також судом встановлено, що 27.12.2012 року близько 13 год. 20 хв. на дорозі М-06 Київ-Чоп, 586 км + 70 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF FT95XF», державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Фаворит-М», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Daewoo-Sens», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (т. 1 а.с.25-26).

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1318968 від 18.12.2012 року відповідальність ТОВ «Фаворит М» застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус». Забезпечений транспортний засіб «DAF FT95XF», державний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 40).

Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року (т. 1 а.с.28), водія вантажного автомобіля марки «DAF FT95XF», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4812 (т. 1 а.с.105-122), вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Daewoo-Sens», державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП 27.12.2012 року становить 17 472,17 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається із полісу №АЕ/1318968 від 18.12.2012 року (а.с.40), цивільно-правова відповідальність особи, яка здійснювала керування автомобілем «DAF» 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус».

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ТзДВ «СТзДВ «Глобус», з вини останнього відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто мав місце страховий випадок, у зв'язку із цим у ТзДВ «СТзДВ «Глобус» виник обов'язок по відшкодуванню завданої шкоди у відповідності до ліміту відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 замовив роботи по відновленню автомобіля у ФОП ОСОБА_6, який провів ремонтні роботи, однак станом на 30.12.2013 року фактично такі роботи ні ОСОБА_2, ні ТДВ «СТДВ «Глобус» не були оплачені.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 30/12/1 від 30.12.2013 року та додатку № 3 до зазначеного договору (а.с. 134-135), ФОП ОСОБА_6 передав, а ФОП ОСОБА_7 прийняв на себе право вимоги боргу ТДВ «СТДВ «Глобус» (боржник) за результатами співпраці з таким клієнтом як ОСОБА_2

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 473 від 10.11.2014 року, ОСОБА_2 оплатив ФОП ОСОБА_7 30550 грн. за ремонт автомобіля «Daewoo-Sens», державний номер НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 153).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 35.1 ст.35 вказаного закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає заяву про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем у відповідності до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.12.2012 року подано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідачем ТзДВ «СТзДВ «Глобус» кошти позивачу як потерпілому не виплачені, відповіді не надано, що підтверджується письмовими запереченнями представника відповідача.

Згідно з п. 34.2 ст. 34 вказаного закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4812 (т. 1 а.с.105-172), вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Daewoo Sens» пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2012 року становить 17 472,17 грн.

Згідно з п.36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Враховуючи, що договором страхування передбачено сплату франшизи в розмірі 510 грн. то така сума підлягає компенсації, тому розмір страхової виплати з врахуванням висновку експертизи за виключенням розміру франшизи становить 16 962,17 грн.

Згідно з п. 5 ст. 36 вказаного закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Як вбачається із розрахунку пені, наданого позивачем, останній просив стягнути пеню за період з 28.12.2012 року за 668 днів.

Суд першої інстанції правильно врахував, що відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно з п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пеню слід нараховувати після 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Враховуючи, що така заява була подана 28.12.2012 року, суд правильно вирішив, що розрахунок слід проводити, саме з 30.03.2013 року, а не з 28.12.2012 року, як зазначено в розрахунку позивача. А тому, з відповідача СТ «Глобус» слід стягнути пеню за 578 днів в розмірі 13741,35 грн.

Окрім цього, у відповідності до положень статті 625 ЦК України, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено безпідставність невиплати страхового відшкодування СТ «Глобус», суд обґрунтовано погодився з вимогами позивача щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України та правильно вирішив, що з СТ «Глобус» на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, а саме, 1526,60 грн.

Як встановлено Кабінетом міністрів України та Державним комітетом статистики України, індекс інфляції у 2014 році склав - 124,9 %, а за 6 місяців 2015 року - 140,7 %.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні суми, а саме: за 2014 рік - 4223,68 грн. та 8622,64 за 2015 рік.

Таким чином, задовольняючи позов до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення суми страхового відшкодування, пені та 3% річних, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з підставності позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для стягнення із Товариства пені, 3% річних та інфляційних втрат є безпідставними, так як судом першої інстанції застосувано відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України №6-49 цс12 від 06.06.2012 року.

Твердження в апеляційній скарзі, що вина Товариства у простроченні виплати страхового відшкодування відсутня, що виключає підстави для нарахування та стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних нарахувань колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі тотожні запереченням скаржника проти позову (т. 2 а.с. 31-34), яким суд першої інстанції належним чином надав оцінку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за вимогами про стягнення пені та 3% річних сплив строк позовної давності не мають правового значення, оскільки в суді першої інстанції скаржником не подавалась заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

А відтак, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і в зв»язку з цим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.