Справа № 346/4333/17
Провадження № 2/346/211/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Пятковського В.І.,

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: № 500244873 від 7 грудня 2011 року на суму 14958 грн. та № 401318934 від 14 листопада 2012 року на суму 3505 грн. 37 коп..

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата ОСОБА_2» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаними двома кредитними договорами.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги у відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всім іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата ОСОБА_2», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитними договорами № 500244873 від 7 грудня 2011 року та № 401318934 від 14 листопада 2012 року.

Відповідно до Додатку №1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500244873 від 7 грудня 2011 року в сумі 29580 грн. 46 коп., з яких:

10697 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу;

6133 грн. 35 коп. заборгованість за процентами та комісією;

12750 грн. пеня, штраф, неустойка,

та за кредитним договором № 401318934 від 14 листопада 2012 року в сумі 12888 грн. 99 коп., з яких:

2678 грн. 80 коп. заборгованість за основною сумою боргу;

713 грн. 51 коп. заборгованість за процентами та комісією;

9496 грн. 68 коп. пеня, штраф, неустойка.

Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобовязання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

У звязку з виниклими обставинами, просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитними договорами та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Крім того, відповідач підтримав заяву про застосування строку позовної давності, в якій посилався на те що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки пропущений загальний строк позовної давності три роки для звернення до суду. Позивач із заявою до суду про поновлення строку позовної давності не звертався. Так як ним, відповідачем, припинено виконання договірних зобовязань за кредитними договорами № 500244873 від 7 грудня 2011 року з 11 березня 2013 року, № 401318934 від 14 листопада 2012 р. з 15 квітня 2013 року встановлена спеціальна позовна давність в 1 рік та ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність 3 роки.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги письмове пояснення відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, з поданих до суду документів вбачається, що 7 грудня 2011 року ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 500244873, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 14958 грн., з процентною ставкою за користування ним 17% з остаточною датою повернення 8 грудня 2014 року.

Згідно поданого розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором заборгованість відповідача станом на 10 жовтня 2016 року становить 29 580 грн. 46 коп., з яких:

10697 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу;

6133 грн. 35 коп. заборгованість за процентами та комісією;

12750 грн. пеня, штраф, неустойка.

14 листопада 2012 року ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 401318934, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 3505 грн. 37 коп. з процентною ставкою за користування ним 0,01% річних, з датою остаточного повернення 15 серпня 2014 року.

Згідно поданого розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 станом на 10 жовтня 2016 року становить 12888 грн. 99 коп., з яких:

2678 грн. 80 коп. заборгованість за основною сумою боргу;

713 грн. 51 коп. заборгованість за процентами та комісією;

9496 грн. 68 коп. пеня, штраф, неустойка.

30 вересня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» (Фактор) уклали Договір факторингу відповідно до умов якого, за цим договором фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

10 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу № 2016-1ДМ/ЄАПБ, відповідно до якого фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Вказане також підтверджується актом приймання-передачі Реєстру боржників від 10 жовтня 2016 року до Договору Факторингу № 2016-1ДМ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року.

Право вимоги, переданих товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо ОСОБА_1 підтверджується витягом з додатку №1-1 до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року.

Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що боржником здійснено останній платіж на погашення кредитного договору № 500244873 11 березня 2013 року, а по кредитному договору № 401318934 15 квітня 2013 року. Однак, позивач звернувся з даним позовом лише 22 вересня 2017 року, пропустивши загальний трьохрічний строк звернення до суду.

Посилання представника позивача на те, що строк позовної давності для позивача по відношенню до вказаних вимог виник з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата ОСОБА_2» прав вимоги в повному обсязі, суд рахує надуманим, оскільки у відповідності до вимог ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Таким чином слід застосувати за заявою відповідача наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки це відповідає положенням ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України та вказаним в попередньому абзаці положенням.

Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та ст.ст. 156, 257, 258, 262, 267, 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами № 500244873 від 7 грудня 2011 року та № 401318934 від 14 листопада 2012 року в розмірі 42469 грн. 46 коп. та 1600 грн. судового збору, за спливом строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текс рішення складено 24 січня 2018 року.

Суддя П'ятковський В. І.