АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/1347/18 Головуючий у 1-ій інстанції - Колдіна О.О.
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОС-УКБ» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕОС-УКБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В ході розгляду справи позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, зокрема: на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, а також ј частину квартири АДРЕСА_2. Крім того, заявник просив заборонити ОСОБА_3 здійснювати публічні заклики до пікетування та перешкоджання проведенню будівельних робіт та господарської діяльності ТОВ «ГЕОС-УКБ».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року указане клопотання задоволено частково. Накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3і до розгляду справи по суті. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позивачем не доведено, що незабезпечення позову у обраний останнім спосіб призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду у майбутньому. Крім того, зазначала, що майно, на яке судом накладено арешт, не належить ОСОБА_3.

Сторони, будучи повідомленими про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела розгляд справи за їх відсутності.

Позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю представника товариства в іншому судовому засіданні. Між тим, будь-яких документів на підтвердження указаної обставини заявником не надано, у зв'язку з чим колегія визнає причини неявки представника позивача в судове засідання не поважними.

Скаржник 24 січня 2018 року подала до суду заяву про відкликання апеляційної скарги, яка не може бути задоволена на підставі ч. 3 ст.364 ЦПК України, оскільки подана після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України(в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи, зокрема, зі змісту позовної заяви слідує, що предмет даного позову полягає у відшкодуванні матеріальної шкоди, яка, на думку позивача, завдана його майну відповідачем.

Таким чином, даний спір має майновий характер, з огляду на що позивач просив накласти арешт на майно відповідача в межах ціни позову, що складає 131 558 грн. 40 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що відчуження відповідачем майна, на яке судом накладено арешт, може значно утруднити виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів.

При цьому, колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що права позивача відповідачем жодним чином не порушені, а позов є необґрунтованим, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання щодо забезпечення позову.

Доводи скаржника відносно того, що майно, на яке накладено арешт, не є власністю ОСОБА_3, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи містять витяг з Єдиного Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого саме указана особа є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 /а.с. 12-13/.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене вище майно до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси ОСОБА_3.

Так, обраний вид забезпечення позову спрямований на запобігання відчуження нерухомості і жодним чином не обмежує відповідача у можливості користування майном.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2018 року.

Головуючий

Судді