Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2018 Справа №607/11672/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Созанської Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 5220,49грн., пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, що відбувалася з вини страховика, в сумі 34246,41грн., втрат від інфляції в сумі 6515,15грн., процентів за користування коштами 281грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.10.2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин на верхній частині кузова автомобіля "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено пошкодження у вигляді численних вмятин. У відповідності до умов п. 2.7.1. Договору, з місця події за допомогою спецлінії "102" було повідомлено про даний факт у Тернопільський міський відділ міліції, після чого повідомлено Страховика за допомогою "гарячої лінії", а в межах трьох днів 15.10.2015 року про дану подію. Крім того, у відповідності до умов п. 2.7.2.5., Страховику предявлено та надано відповідні копії документів, вказані у даному пункті. Після надання автомобіля Страховику для огляду пошкоджень, Страховиком було направлено автомобіль на СТО під вивіскою "Хюндай", яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І. Гонти, 1, для складання ремонтної калькуляції та рахунку-фактури, відповідно до якої ремонт автомобіля "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1 становитиме 26102 грн. 43 коп. Проте, страхове відшкодування Страховиком здійснено лише 18.11.2015 року в розмірі 16413 грн. 65 коп. Вказана сума утворилась у наслідок віднімання від суми страхового відшкодування (а це 26102,43 грн.) 3-го та 4-го платежу страхової премії, згідно п.1.14.1. Договору (а це, відповідно, 2949,44 грн. та 1474,72 грн.) та суми в розмірі 5220,49 грн., яку Страховик видав за ПДВ, хоча підстав не виплачувати вказані кошти Страховик не мав. Таким чином, Страховик не виплатив страхове відшкодування в розмірі 5220 грн. 49 коп. Враховуючи, що страхове відшкодування було виплачено не в повному обсязі та не у встановлений договором термін до 13.11.2015року, просить стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 5220 грн. 49 коп., а також пеню розраховану з 14.11.2015року по 30.08.2017року в розмірі 34246,41грн., втрат від інфляції в сумі 6515,15грн., процентів за користування коштами 281грн.

У судовове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявилися, просять справу розглядати у їх відсутності, подано пояснення на письмові пояснення відповідача, відповідно до яких погоджуються, що розмір збитку становить 26102 грн. 43коп., що розмір 3-ої та 4-ої страхової премії становить 4215,89грн., розмір франшизи становить 1040грн., а також що не виплачена частка страхового відшкодування становить 4350,41грн.

Представник відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подано відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просять відмовити, 06.07.2018року надіслано заяву про призначення судового засідання на інший час, у звязку із неможливістю прибути в судове засідання, що не приймається судом до уваги та розглядається виключно як затягування термінів розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

08.06.2015 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Страхувальник) та ПАТ "ПРОСТО-страхування" (далі Страховик) був укладений договір № 1500358 серії PKSI добровільного страхування наземного транспортного засобу (далі Договір) автомобіля "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

13.10.2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин на верхній частині кузова автомобіля "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено пошкодження у вигляді численних вмятин.

У відповідності до умов п.2.7.1. Договору, з місця події за допомогою спецлінії "102" було повідомлено про даний факт Тернопільський міський відділ міліції та письмово повідомлено Страховика про дану подію за допомогою "гарячої лінії" в межах трьох днів 15.10.2015 року.

Як стверджує позивач, згідно умов п.2.7.2.5. Договору, Страховику предявлено та надано відповідні копії документів, вказані у даному пункті.

Автомобіль був предявлений Страховику для огляду пошкоджень у центральний офіс Страховика м. Київ, вул. Герцена, 10, після чого Страховиком було направлено автомобіль на СТО під вивіскою "Хюндай", яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І. Гонти, 1, для складання ремонтної калькуляції та рахунку-фактури.

Як вбачається із ремонтної калькуляції №БН-0000239 від 24.10.2015року та рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 №БН-0000254 від 24.10.2015року, ремонт автомобіля "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1 становитиме 26102 грн. 43коп. Розмір ПДВ зазначено 0грн.

У даному випадку відбувся страховий випадок за ризиком, який передбачений у п.2.2.2. Договору - "ПОШКОДЖЕННЯ".

Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється та визнається сторонами.

27.10.2015року від представника позивача ОСОБА_1 подано заяву про виплату страхового відшкодування згідно рахунку СТО за мінусом франшизи та несплачених страхових платежів.

Як вбачається із платіжного доручення №17830 від 06.11.2015року АТ «ПРОСТО-Страхування» здійснено перерахування страхувальнику ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 16496,13грн. Проте операцію АТ «ОСОБА_4 АВАЛЬ» у м.Києві проведено 18.11.2015року.

Перерахування страхового відшкодування в розмірі 16496,13грн. представник відповідач пояснює тим, що визначена сума 26102,43 грн. : 1,20 (ПДВ) та від суми відмінусовано 4215,89грн. суму двох несплачених страхових платежів по договору (п.1.14.1 та 1.14.2 Договору) та розмір франшизи в розмірі 1040грн. (в розмірі 0,5 % від страхової суми згідно п.1.91. Договору).

Відповідно до п. 2.8.1. Договору: "Страхове відшкодування по ризиках "НЗ", "Пошкодження", "Додаткове обладнання" виплачується після надання Страхувальником Страховику всіх необхідних документів по страховому випадку, визначених п. 2.7. цього Договору, огляду пошкодженого ТЗ Страховиком і складання акту огляду, визначення обставин, причин, розміру і характеру заподіяного збитку та визнання Страховиком події страховим випадком. При цьому обовязок надання документів, що обґрунтовують факт та причини настання страхового випадку і розміру збитку, покладається на Страхувальника."

Згідно п. 2.8.9. Договору: "У випадку пошкодження ТЗ, застрахованого по ризику "Пошкодження", розмір збитку визначається на підставі:

2.8.9.1. калькуляції витрат на відновлення пошкодженого ТЗ (надалі «калькуляція»), яка складається Страховиком за допомогою програмного комплексу "Аудатекс", або калькуляції за актом авто товарознавчої експертизи, з якою згоден Страховик,

2.8.9.2. рахунків на проведення відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ на сертифікованому або несертифікованому СТО ( згідно п. 1.8.2. цього Договору), на яку Страхувальник був направлений Страховиком,

2.8.9.3. рахунків, попередньо погоджених зі Страховиком, з СТО на вибір Страхувальника на проведення відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ."

Тобто, для визначення розміру завданого збитку наявні лише три вищеперечислені варіанти.

Відповідно до п. 1.8.2. Договору, вибрано варіант "Б" (СТО за направленням Страховика (сертифіковане по марці, моделі ТЗ за п.1.4.)).

А враховуючи вимоги п. 2.8.10. Договору, розмір збитку у даному страховому випадку повинен визначатися на підставі п. 2.8.9.2 або 2.8.9.1. Договору за домовленістю між Страхувальником та Страховиком.

Після надання автомобіля Страховику для огляду пошкоджень (автомобіль був предявлений у центральний офіс Страховика м. Київ, вул. Герцена, 10), Страховик, керуючись до п. 1.8.2. та 2.8.9.2. Договору, направив Страхуваьника на СТО під вивіскою "Хюндай", яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І. Гонти, 1, для складання ремонтної калькуляції та рахунку-фактури.

Таким чином судом встановлено, що розмір збитку був визначений в сумі 26102 грн. 43коп. відповідно до із ремонтної калькуляції №БН-0000239 від 24.10.2015року та рахунку-фактури ФОП ОСОБА_3 №БН-0000254 від 24.10.2015року.

Після визначення розміру збитку, далі наступає етап виплати страхової суми (страхового відшкодування).

Відповідно до п. 2.8.4. Договору, виплата страхового відшкодування здійснюється Страхувальнику (Вигодонабувачу) або за його заявою перераховується на СТО, що виконує відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ. При виплаті страхового відшкодування безпосередньо Страхувальнику (Вигодонабувачу) по ризику «ПОШКОДЖЕННЯ» на умовах п.2.8.9.1 цього Договору розмір збитку виначається без урахування податку на додану вартість.

Тобто це право Страхувальника визначатися як ця виплата має бути здійснена готівкою чи на особистий банківський картковий рахунок Страхувальника, чи на рахунок СТО. Що і було зроблено Страхувальником, 27.10.2015 року від представника страхувальника, ОСОБА_5, що діяв на підставі доручення надійшла заява на виплату страхового відшкодування, і це підтверджує відповідач у письмовому поясненні на адресу суду від 03.04.2018 року.

Але, під час перечислення коштів на банківський рахунок, Страховик, в супереч вимогам Договору, відняв від визначеного розміру збитку суму 4350,41грн., посилаючись на те, що виплата страхового відшкодування здійснена безпосередньо Страхувальнику на умовах п. 2.8.9.1. Договору. Однак, переговорів про визначення розміру збитку на умовах п. 2.8.9.1. не було, і, відповідно, не досягнуто домовленості в цьому питанні. Підтвердженням цьому служить той факт, що визначення розміру збитку здійснювалось на умовах п. 2.8.9.2. Договору, тобто Страховиком направлено Страхувальника на СТО під вивіскою "Хюндай", де складено ремонтну калькуляцію та рахунок-фактуру.

Таким чином, можна прийти до висновку, що після визначення розміру збитку, Страховик повинен виплатити страхове відшкодування відповідно до розміру збитку, а вже відповідно до п.2.8.4. Договору, Страхувальник вправі сам визначатися про спосіб виплати страхового відшкодування (готівка, рахунок чи СТО). Також Договором не визначено умов, за яких Стаховик вправі здійснити виплату страхового відшкодування за мінусом розміру ПДВ від розміру збитку визначеного за умовами п. 2.8.9.2. Договору.

Судом встановлено, що розмір збитку визначено в сумі 26102 грн. 43коп., шляхом взаємообліку від вказаної суми слід відмінусувати 4215,89грн. суму двох несплачених страхових платежів по договору (п.1.14.1 та 1.14.2 Договору) та розмір франшизи в розмірі 1040грн. (в розмірі 0,5 % від страхової суми згідно п.1.91. Договору).

Страхове відшкодування Страховик, у відповідності до п. 2.8.2.3. Договору, повинен був здійснити протягом 20 календарних днів, починаючи з дня надання Страхувальником Страховику останнього із всіх необхідних документів (передбачених п. 2.7.2.5 Договору). А оскільки останній документ страховику був наданий 24.10.2015 року, то час виплати страхового відшкодування збігав 13.11.2015 року.

Однак, страхове відшкодування Страховиком здійснено лише 18.11.2015 року в розмірі 16496,13грн. Таким чином невиплачена сума страхового відшкодування становить 4350,41грн.

Згідно із п.3 ч.1 статті 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п.2.12.1 Договору за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. За несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування Страховик сплачує Страхувальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченої виплати страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нарахована пеня.

Відповідно до зазначених умов Договору розмір пені за період з 14.11.2015 р. по 30.08.2017 р. становить 28538,69грн., з розрахунку 4350,41грн. х 0,01% х 656днів = 28538,69грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається у грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір № 1500358 серії PKSI добровільного страхування наземного транспортного засобу, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору є страхувальник та страховик, предметом Договору є майнові інтереси Струвальника, що не суперечать чинному законодавству України, тому правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору є грошовим зобов'язанням.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 149/344/15-ц.

З урахуванням того, що на правовідносини, що склалися між сторонами у справі поширюється дія ч.2 статті 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання, ПАТ «ПРОСТО-страхування» зобов'язано сплатити суму боргу(страхового відшкодування) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Сума інфляційних втрат, з розрахунку суми боргу страхового відшкодування 4350,41грн. за період з 14.11.2015 р. по 30.08.2017 р. та індексу інфляції за період прострочення 1, 248, складає 5429,31грн.

Сума трьох процентів річних за користування коштами з розрахунку суми боргу страхового відшкодування 4350,41грн., кількості днів прострочення заборгованості за період з 14.11.2015 р по 31.12.2015 р. - 48 днів, кількості днів прострочення заборгованості за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.- 366 днів, кількості днів прострочення заборгованості за період з 01.01.2017 р. по 30.08.2017 р.- 242 днів, становить 234,2грн., з розрахунку 4350,41грн. х 3% х 48 : 365 = 17,16 грн., 4350,41грн. х 3% х 366 : 366 = 130,51грн., 4350,41грн. х 3% х 242 : 365 = 86,53грн.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з ПАТ «ПРОСТО-страхування» 4350,41грн. невиплаченого страхового відшкодування, 28538,69грн. - пені, 5429,31грн. інфляційних втрат та 234,20грн. 3% відсотки річних за користування чужими коштами.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 509, 526, 625, 979 ЦК України, Законом України «Про страхування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з «ПРОСТО-страхування» (м.Київ, вул. Герцена, 10; ) на користь ОСОБА_1 (м.Тернопіль. вул.Зелена,16/26, код НОМЕР_2) 4350,41грн. невиплаченого страхового відшкодування, 28538,69грн. - пені, 5429,31грн. інфляційних втрат та 234,20грн. 3% відсотки річних за користування чужими коштами.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з «ПРОСТО-страхування» (м.Київ, вул. Герцена, 10; ) в дохід держави 640грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня виготовлення повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6