АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/612/18 Справа № 198/68/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гайдар І. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Дніпро 16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання безпідставним списання коштів з рахунку та припинення кредитних зобов'язань, -

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 про визнання безпідставним списання коштів з рахунку та припинення кредитних зобов'язань, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та ПАТ КБ "Приватбанк" 19 січня 2009 року укладено кредитний договір № SAMDN0958, на підставі якого банк видав ОСОБА_2 платіжну картку "Універсальна" № НОМЕР_3 з встановленим кредитним лімітом у сумі 3 000,00 грн. /т.1 а.с.2-15/.

У 2013 році позивачка звернулась до Юр'ївського відділення ПАТ КБ "Приватбанк" з питанням щодо зміни умов договору та платіжного засобу, в зв'язку з чим платіжна картка № НОМЕР_3 була вилучена у ОСОБА_2 працівниками банку та знищена в її присутності. Натомість, позивачці видано інший платіжний засіб, картку "GOLD" № НОМЕР_2 зі встановленим кредитним лімітом у сумі 20 000,00 грн., та з 03.07.2013 року змінено умови кредитування за договором № SAMDN0958.

23.09.2014 року ОСОБА_2 під час користування карткою "GOLD" від співробітників банку дізналась про те, що 16.09.2014 року невідомою особою здійснено несанкціоновану платіжну операцію, а саме з карткового рахунку позивачки з використанням платіжної картки "Універсальна" № НОМЕР_3 на картку № НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, переведено грошові кошти в сумі 17 680,00 грн., внаслідок чого спрацювала електронна система безпеки банку та належна їй картка"GOLD" була заблокована. В цей же день позивачка звернулась до чергової частини Юр'ївського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про вчинення злочину, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, розпочато досудове розслідування.

Однак, ОСОБА_2 стверджує, що на момент здійснення зазначеного грошового переказу з використанням платіжної картки "Універсальна" № НОМЕР_3, вказаний платіжний засіб був у неї відсутній, позивачка не вчиняла жодних дій, спрямованих на ініціювання платежу зі свого рахунку за допомогою цієї картки, а тому списання банком грошових кошів в сумі 17 680,00 грн. в рахунок кредитного ліміту є безпідставним.

Разом з тим, ПАТ КБ "Приватбанк", встановивши, що з карткового рахунку позивачки здійснено несанкціонований платіж в сумі 17 680,00 грн., не відновив баланс рахунку та розпочав здійснювати нарахування кредитної заборгованості.

За таких обставин, ОСОБА_2 змушена звернутись до суду та просить визнати безпідставним списання ПАТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в сумі 17 680, 00 грн. з рахунку позивачки за кредитним договором № SAMDN0958 на платіжну картку № НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, що відбулось 16.09.2014 року внаслідок використання невстановленою особою платіжної картки № НОМЕР_3, а також припинити кредитні зобов'язання, які виникли у позивачки перед банком внаслідок вказаного грошового переказу.

Рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково /т.1 а.с.237-247/.

Визнано безпідставним списання 16 вересня 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк» грошових коштів в сумі 17 680 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. з карткового рахунку ОСОБА_2, за яким обліковуються операції з використанням платіжної картки «Універсальна» № НОМЕР_3, на картковий рахунок ОСОБА_3, за яким обліковуються операції з використанням платіжної картки № НОМЕР_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що ОСОБА_2 засвідчила згоду та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, якими сторони передбачили використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, направлений банком на верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Отже, укладеним між сторонами договором передбачено право банка на списання грошових коштів із рахунку ОСОБА_2 в межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (договірне списання) в межах платіжного ліміту картрахунку /т.2 а.с. 8-11/.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 14.8 ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Судом встановлено, що на підставі підписаної ОСОБА_2 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» від 19.01.2009 року банк видав їй платіжну картку "Універсальна" № НОМЕР_3 зі встановленим кредитним лімітом у сумі 3 000,00 грн.

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», позивачка погодилась, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг /т.1 а. с. 16, 18, 193, 194/.

В 2013 році в зв'язку з закінченням строку дії платіжної картки № НОМЕР_3 на підставі усного звернення позивачки до Юр'ївського відділення ПАТ КБ "Приватбанк" працівником банку вказаний платіжний засіб у ОСОБА_2 вилучено та знищено в її присутності /т.1 а.с. 45, 49/.

03.07.2013 року позивачці видано іншу картку - "GOLD" № НОМЕР_2 зі встановленим кредитним лімітом у сумі 20 000,00 грн. Факт знищення у 2013 році платіжної картки № НОМЕР_3 був також підтверджений в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_5 /т.1 а.с. 103/.

Встановлено, що 16.09.2014 року о 05 годині 17 хвилин через систему «Приват24» здійснена платіжна операція шляхом списання в рахунок встановленого кредитного ліміту грошових коштів в сумі 17 680,00 грн. з карткового рахунку ОСОБА_2, за яким обліковуються операції з використанням платіжної картки "Універсальна" № НОМЕР_3, на картковий рахунок ОСОБА_3, за яким обліковуються операції з використанням платіжної картки № НОМЕР_1. Цього ж дня, о 05 годині 23 хвилини невстановленою особою в банкоматі, розташованому по вул. Київська буд. № 135 в м. Марганець Дніпропетровської області, за допомогою належної ОСОБА_3 платіжної картки знято готівкою кошти в сумі 16 900, 00 грн. /т.1 а.с. 24, 42, 43, 67, 165/.

23.09.2014 року від працівників банку ОСОБА_2 дізналась, що належна їй картка "GOLD" заблокована в зв'язку зі здійсненням вищезазначеної платіжної операції, тому в цей же день звернулась до чергової частини Юр'ївського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про вчинення злочину, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000327. За фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, розпочато досудове розслідування, яке на теперішній час триває /т.1 а.с. 35, 38, 39, 73/.

Задовольняючи частково позовні вимоги, та визнаючи списання 16.09.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в сумі 17 680, 00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_2 на картковий рахунок ОСОБА_3 неправомірним, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не спростовані твердження позивачки про відсутність з її боку розпоряджень на здійснення платіжної операції. До того ж, в матеріалах справи відсутні докази наявності в ОСОБА_3 законних підстав для отримання грошового переказу.

Колегія суддів повністю погоджуються з таким висновком, виходячи з наступного.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна говорити про вину позивача як підставу цивільно-правової відповідальності.

Такого висновку дійшов Верховний суд України в Постанові № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок ВСУ, висловлений у постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15, є правильним, оскільки проаналізовані в ньому пункти Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 квітня 2010 року № 223 (вратило чинність 12 листопада 2014 року) були чинними на час укладення між сторонами договору про відкриття карткового рахунку та на момент здійснення незаконного списання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що укладеним між сторонами договором передбачено право банка на списання грошових коштів із рахунку ОСОБА_2 в межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (договірне списання) в межах платіжного ліміту картрахунку, оскільки такі суперечать матеріалам справи.

Судом встановлено, що спірний переказ коштів здійснено з карткового рахунку, за яким обліковуються операції з використанням кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_3. Між тим, вказана платіжна операція та нарахування заборгованості внаслідок її проведення також відображаються за рахунком, до якого прив'язана інша картка позивачки - «GOLD» № НОМЕР_2 /т.1 а.с. 195/.

За положеннями частини 1 статті 1068, частини 1 статті 1069 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

За положеннями пункту 1.24 статті 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції на момент здійснення спірного переказу коштів, тобто станом на 16.09.2014 року) переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

При цьому, за пунктами 1.15, 1.23, 1.32 статті 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу, платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Отже, законом чітко визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом. По-перше ініціатором такого переказу має бути особа, яка не являться платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник). По-друге, кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка на має законних підстав на одержання переказу.

Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Пунктами 14.8, 14.14, 14.15 статті 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Крім того, банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. При цьому, обов'язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.

Судом встановлено, що спірний грошовий переказ здійснений за допомогою системи дистанційного обслуговування «Приват24», що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Умови та порядок обслуговування клієнтів за допомогою віддалених каналів самообслуговування в ПАТ КБ «Приватбанк» визначені Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-258 (далі - Умови та правила), які розміщені на офіційному сайті банку за адресою https://privatbank.ua/terms/. Суд застосовує Умови та правила в редакції, чинній на момент здійснення спірної транзакції, тобто станом на 16.09.2014 року.

Відповідно до пунктів 2.3.1.3. 2.3.1.4. та 2.3.1.8. Умов та правил клієнту надається можливість здійснення банківських операцій через віддалені канали обслуговування, зокрема, систему «Приват24». Підставою для надання вказаних послуг є підключення клієнта до системи «Приват24». Клієнт, реєструючись в системі віддаленого доступу, дає згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, дії клієнта по реєстрації в системі віддаленого доступу є акцептом Умов та правил надання банківських послуг на банківське обслуговування. Дані Умови та правила разом з Тарифами складають договір про дистанційне обслуговування клієнта.

За пунктом 2.3.1.6. Умов та правил списання/перерахування коштів з Рахунку Картки на Рахунок Картки через віддалені канали обслуговування здійснюється відповідно до законодавчих актів України, які поширюються на банківські операції.

Згідно з пунктами 2.3.2.3.2.1. та 2.3.2.3.2.6. Умов та правил банк зобов'язаний: виконувати належним чином доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому банку, прийняти до виконання дистанційні розпорядження, оформлені і підтверджені належним чином. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні Логін клієнта (номер мобільного телефону) і Пароль клієнта; підтвердив вхід одноразовим паролем ОТР, який прийшов на мобільний телефон клієнта; підтвердив дистанційне розпорядження одноразовим паролем ОТР, який прийшов на мобільний телефон клієнта.

Разом з тим, за положеннями пункту 2.3.2.2.1. логін клієнта - це номер мобільного телефону клієнта, який був використаний при реєстрації в Системі. Одноразовий Пароль ОТР - цифровий одноразовий пароль, який доставляється засобами «сервісу коротких повідомлень» (SMS), на мобільний телефон клієнта, номер якого був використаний при реєстрації в Системі.

При здійсненні платіжних операцій в системах дистанційного обслуговування, банкоматі, терміналі самообслуговування, на сайті http://www.privat24.ua, виконання в програмних комплексах маніпуляцій, спрямованих на успішне завершення платежу, прирівнюється до електронного підпису Клієнта (пункт 1.1.3.2.9. Умов та правил).

Таким чином, порядок здійснення платіжних операцій за допомогою системи дистанційного обслуговування «Приват 24» передбачає ряд дій, спрямованих на успішне завершення платежу, які прирівнюються до електронного цифрового підпису клієнта, а саме: надання клієнтом банку відповідного розпорядження за допомогою введення логіна (номера мобільного телефону), паролю клієнта та одноразового паролю ОТР, який прийшов на мобільний телефон клієнта, а також підтвердження транзакції шляхом введення одноразового паролю ОТР, який клієнт отримав на мобільний телефон, що був використаний при реєстрації в системі.

За умови дотримання сторонами наведеного алгоритму дій платіжна операція вважається такою, що здійснена з дотриманням умов договору та з урахуванням вимог закону щодо повідомлення клієнта про таку операцію відповідно до наданої ним контактної інформації.

Крім того, за правилами статті 18 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_2 під час підписання анкети-заяви на отримання банківських послуг зазначила контактний номер телефону +20, на який серед іншого банком повинні були направлятись SMS повідомлення з динамічними паролями для входу в систему «Приват 24» та підтвердження переказу коштів. Однак, з наявних в справі доказів виходить, що під час здійснення спірної транзакції на вказаний телефон такі повідомлення не надходили. Доказів того, що за позивачкою в будь-яких системах банку зареєстрований інший фінансовий телефон, так само як і доказів направлення SMS повідомлень з динамічними паролями на інший номер телефону ОСОБА_2 представником відповідача суду не надано (а.с. 153, 177).

Отже, під час здійснення спірної транзакції банком порушено визначений Умовами та правилами порядок надання послуг клієнтам за допомогою віддалених каналів самообслуговування в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: одноразовий пароль для входу в систему та пароль, необхідний для підтвердження проведення платежу, позивачці взагалі не направлялись, що в свою чергу призвело до порушення вимог Закону щодо обов'язкового повідомлення клієнта про платіжну операцію та проведення відповідачем перевірки електронного підпису, достовірності та авторства електронного документа на переказ.

Доказів на спростування тверджень позивачки, що банківську карту вона не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-коду нікому не повідомляла, банк не надав.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що банк без достатніх правових підстав списав з банківського рахунку ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 17 680,00 грн., апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367,374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.