УХВАЛА

01 березня 2018 року

м. Київ

справа № 136/1857/16-ц

провадження № 61-235 ск 17

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду касаційної інстанції з указаною касаційною скаргою, у якій просила відстрочити сплату судового збору, посилаючись на скрутне майнове становище.

На підтвердження зазначеного заявник додала світлокопію трудової книжки, з якої убачається, що у листопаді 2006 року її було звільнено з роботи, а також лист ГУ ДФС України у Харківській області про те, що у неї відсутні доходи за період із 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 15 січня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовлено та залишено касаційну скаргу без руху для надання платіжного документа про сплату судового збору.

У лютому 2018 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому вона, посилаючись на підпункт «б» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», просить відстрочити їй сплату судового збору до закінчення касаційного розгляду. До клопотання приєднує світлокопії судових рішень про розірвання шлюбу, укладеного між нею і ОСОБА_2, свідоцтва про народження її доньки ОСОБА_3 та довідки Міжрайонного ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області про наявність у ОСОБА_2 заборгованості по аліментам.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо позивачами є батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 є відповідачем, а не позивачем у цій справі, підстав для задоволення її клопотання про відстрочення сплати судового збору немає.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, касаційну скаргу слід залишити без руху та продовжити заявникові строк для сплати судового збору.

Керуючись статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2017 року залишити без руху.

Продовжити для усунення зазначених вище недоліків строк до 02 квітня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель