Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1905/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.

за участі секретаря судового засідання Басистої Т.В.

справа № 677/1905/17,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач публічне акціонерне товариство «Антонінське»,

вимоги позивача визнання недійним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації,

представник позивача ОСОБА_2,

представники відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу, за правилами загального позовного провадження,

У С Т А Н О В И В:

«Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача»

В обґрунтування позову від 14.12.2017 представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої на території Терешківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Щодо належної їй земельної ділянки публічне акціонерне товариство «Антонінське» (надалі - ПАТ «Антонінське») підробило договір оренди. Такого договору вона не підписувала, що свідчить про відсутність у позивача вільного волевиявлення на укладення цього договору.

Просив суд визнати зазначений договір оренди земельної ділянки належної позивачу недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, в частині площі та місцерозташування земельної ділянки щодо якої укладено договір оренди. Просив визнати недійсним договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,68 га, кадастровий номер :09:002:0053, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є ОСОБА_1 та ПАТ «Антонінське», та скасувати його державну реєстрацію, з підстав наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 надіслав до суду відзив на позов, в якому позов не визнав, вважає позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що не пілдлягає задоволенню. Зазначив, що договір оренди підписувала не ОСОБА_1, а ОСОБА_6. Уповноважена особа ОСОБА_6, діючи в інтересах позивача, а також, на підставі довіреності від 30.05.2013, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7, підписала спірний договір оренди землі. Про вказані обставини позивач була обізнана та протягом 2013-2017 отримувала орендну плату за користування її земельною ділянкою, жодних заперечень щодо користування її землею без договору оренди не заявляла.

У судовому засіданні представник відповідача визнав, що 01.09.2013 оспорюваний договір оренди землі від імені ОСОБА_1 був укладений не уповноваженою особою, оскільки строк дії довіреності, виданої ОСОБА_1, якою вона уповноважила ОСОБА_6 бути її представником, сплинув у липні 2013 року.

«Заяви (клопотання) учасників справи»

Представником відповідача ОСОБА_4 20.03.2018 було заявлено письмове клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_1.

Представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач дізналася про порушення її прав при отриманні оспорюваного договору оренди, який вона орієнтовно отримала в жовтні листопаді 2013 року.

Позивач ОСОБА_1 23.04.2018 надіслала заяву, в якій позов підтримала повністю, вказала, що за станом здоровя не зможе зявитися в судове засідання, просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що укладати договір оренди з відповідачем вона наміру не мала. ОСОБА_6 нічого їй не повідомляла про укладення договору, про його умови, не запитувала її згоди. В травні 2013 вона надала ОСОБА_6 довіреність строком на два місяці до кінця липня 2013 на представництво її інтересів з питань державної реєстрації її права власності на вищезазначену земельну ділянку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Укладати від її імені договір оренди земельної ділянки зазначеною довіреністю ОСОБА_6 вона не уповноважувала.

«Процесуальні дії у справі»

14.12.2017 ухвалою судді Красилівського районного суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

20.03.2018 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка в судове засідання.

«Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин»

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,68 га., кадастровий номер :09:002:0053. Вказана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області.

30.05.2013 ОСОБА_1 видала довіреність строком на два місяці ОСОБА_6 бути її представником при здійсненні дій з питань передачі в оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки площею 2,68 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована з адресою: Хмельницька область, Красилівський район, Антонінська селищна рада.

Строк дії вказаної довіреності сплинув у липні 2013 року.

01.09.2013 ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Антонінське» договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,68 га, кадастровий номер :09:002:0053, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області, яка належить на праві власності ОСОБА_1, терміном на 10 років.

Ці обставини сторонами в судовому засіданні не оспорюються та визнаються.

У серпні 2017 року, після переїзду з м. Донецьк в с. Заруддя, Красилівського району Хмельницької області, позивач дізналася про факт існування договору оренди зазначеної земельної ділянки, укладеного від її імені з ПАТ «Антонінське».

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила, що вона уклала 01.09.2013 оспорюваний договір оренди від імені ОСОБА_1, після спливу строку дії довіреності, яку ОСОБА_1 видала їй у травні 2013 року, терміном на два місяці.

ОСОБА_6 повідомила, що через місяць після підписання договору оренди, представники ПАТ «Антонінське» передали їй «пакет документів», з вмістом якого вона не знайомилася і цей пакет документів вона відправила поштою ОСОБА_1. У телефонній розмові ОСОБА_1 у 2013 році підтвердила, що «пакет документів» вона отримала.

Належних та допустимих доказів, що ПАТ «Антонінське» сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди землі від 01.09.2013, суду надано не було.

У статті 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна нетільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороню (сторонами).

Отже підпис договору є обовязковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.

У разі відсутності власноручного підпису, слід вважати, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину.

Статтею 208 ЦК України передбачено перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі. Одним з таких випадків зазначений у п. 2 ч. 1 вказаної статті правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А згідно з ч. 3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

У статті 13 вказаного закону надано визначення договору оренди.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Також передбачена законом і форма договору оренди землі, який укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Крім того, окремо у ст. 16 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Отже визначальним для договору оренди землі є форма договору, яка включає і підпис сторони договору.

Згідно правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 по справі №6-127цс13 - «Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору». Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 по справі № 6-162цс13,- «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору».

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З урахуванням приписів ст. 268 ЦК України, до даної позовної вимоги, застосовуються приписи ст. 257 ЦК України, які встановлюють, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

«Оцінка суду»

Непідписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що непідписання позивачем договору оренди землі і ненадання іншим особам, відповідно до вимог закону, повноважень на підписання цього договору від її імені, свідчить про відсутність волі ОСОБА_1 на укладення договору оренди землі із ПАТ «Антонінське», який підписаний 01.09.2013, а також не було досягнуто згоди про всі істотні умови договору, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Твердження представника відповідача, що позивач ОСОБА_1 була обізнана про існування оспорюваного договору з 2013 року, оскільки отримувала від відповідача орендну плату за цим договором з 2013 року, є безпідставним і належними та допустимими доказами у судовому засіданні підтверджені не були.

Достатніх та належних доказів, що ОСОБА_1 у жовтні-листопаді 2013 року отримала копію оспорюваного договору оренди землі, суду надано не було.

Показання свідка ОСОБА_6, в частині того, що вона передала поштою пакет документів для позивача і та отримала такий пакет у 2013 році, на які посилається представник відповідача, як на доказ, що позивач у 2013 році ознайомилася з умовами оспорюваного договору, не є належними та достатніми.

Свідок вказала, що не знайомилася з документами, які їй передали представники відповідача через місяць після підписання договору, а тому відсутні підстави вважати, що навіть за умови отримання поштового відправлення позивачем від свідка, позивач у 2013 році ознайомилася з умовами оспорюваного договору.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що твердження позивача, що вона дізналася про факт існування оспорюваного договору оренди у серпні 2017 року, після переїзду з міста Донецька в с. Заруддя, Красилівського району Хмельницької області, є обгрунтованими, а тому позивачем не пропущено строк звернення до суду із позовом.

«Розподіл судових витрат між сторонами»

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн..

На підставі викладеного, керуючись статтями 81, 141, 264-265 ЦПК України, статтями 9, 16, 203, 215, 216, 638, 761, 792 ЦК України, статтями 152, 158 ЗК України, статтями 3, 6, 14-17 Закону України «Про оренду землі», суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 01.09.2013 щодо земельної ділянки площею 2,68 га., кадастровий номер :09:002:0053, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Антонінської селищної ради Хмельницької області, сторонами якого є ОСОБА_1 та публічне акціонерне товариствтовариство «Антонінське», та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Антонінське» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1; 24.04.1941 народження, зареєстроване місце проживання: 31062, Хмельницька область, Красилівський район, с. Заруддя, вул. Мирна, 18; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач публічне акціонерне товариство «Антонінське», місцезнаходження: 31022, Хмельницька обл., Красилівський район, смт Антоніни, просп. Свободи, 2; .

Повний текст рішення складено 16.07.2018.

Суддя ОСОБА_8