Справа № 693/650/17
Провадження № 2/693/39/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.01.2018 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого Коцюбинської Ю.Д.

за участю секретаря Чумак Р.М.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 (надалі позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про визнання недійсним заповіту її батька ОСОБА_5, який складено 21 грудня 2016 року та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3

Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, її батько на момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дії, через поганий зір не мав можливості самостійно перечитати заповіт. Крім того, викликає сумнів хвороба кінцівок, яка нібито завадила ОСОБА_5 самостійно підписати заповіт.

В попередніх судових засіданнях позивач та її представник заявлені позовні вимоги із поданими додатковими обґрунтуваннями підтримали і просили суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що заповіт ОСОБА_5 посвідчений у встановленому законом порядку, на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 був у свідомості, стан був стабільний, він все розумів, його бажання на посвідчення заповіту було вільним та відповідало його внутрішній волі, а тому правових підстав для визнання заповіту недійсним, як це просить позивач, не має. Крім того, відповідач пояснив, що ОСОБА_5 добре бачив, читав газети.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що заповіт було складено з дотриманням всіх вимог законодавства. Крім того, вона пояснила, що памятає ОСОБА_5, який на той момент був при повному розумі і розумів значення своїх дій.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_5 помер 15 січня 2017 року, про що 16 січня 2017 року складено відповідний актовий запис № 2 та Виконавчим комітетом Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, видано свідоцтво про смерть серії І-СР № 298731.

Спірний заповіт укладено у м. Жашків Черкаської області 21 грудня 2016 року та посвідчено приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу ОСОБА_3

Вказаним заповітом ОСОБА_5 належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та прилеглі до нього земельні ділянки, що знаходяться в селі Охматів Жашківського району Черкаської області по вул. Лисенка, 10, заповів ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Як зазначено у посвідчувальному написі заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_5 У звязку з хворобою (верхніх кінцівок) ОСОБА_5 за його дорученням у його присутності текст заповіту підписано ОСОБА_6.

Також до матеріалів справи долучена довідка комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Шевченківського району м. Києва № 996 від 11 жовтня 2017 року. Як вказано у довідці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно перебував під диспансерним наглядом у лікаря окуліста, згідно записам у медичній карті амбулаторного хворого з 9 квітня 1996 року діагноз міопія слабкого ступеня, початкова катаракта ОН. Факомакулосклероз. 24 березня 1998 року діагноз початкова катаракта ОН, міопія слабкого ступеня ОН, центральна дегенерація сітківки обох очей. З 1999 року за медичною допомогою до лікарів поліклініки № 5 не звертався.

В судовому засіданні приватний нотаріус ОСОБА_3 пояснила, що памятає ОСОБА_5 Його привозили до неї для посвідчення заповіту. ОСОБА_5 погано себе почував, лежав у машині, вона виходила до нього із контори. Оскільки було холодно, ручка не писала, замість ОСОБА_5 заповіт підписав ОСОБА_6 Нотаріус вказала, що давала ОСОБА_5 текст заповіту для перевірки, але вголос текст заповіту ОСОБА_5 не читав. Відмітка про те, що заповіт вголос прочитано заповідачем відсутня в посвідчувальному напису та в тексті заповіту. Яка сама хвороба верхніх кінцівок завадила заповідачу власноручно підписати заповіт нотаріус суду пояснити не змогла. Також не пояснила як вона встановила хворобу.

У відповідності до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно частини 1 статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Частина 2 статті 1257 Цивільного кодексу України встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як передбачено в пункті 6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», системний аналіз норм ЦК України свідчить, що відповідно до частини 2 статті 1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у статтях 225, 231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Разом з тим, при розгляді матеріалів справи, оцінивши надані сторонами пояснення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заповіт, вчинений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 є нікчемним. До такого висновку суд прийшов із наступних міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Як встановлено судом, загальні вимоги до посвідчення заповіту, передбачені в статті 1248 Цивільного кодексу України, при посвідченні спірного заповіту не були дотримані.

Згідно статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

При розгляді справи судом було встановлено, що заповідач ОСОБА_5 не прочитав заповіт вголос в присутності нотаріуса, замість заповідача заповіт підписано іншою людиною, інших свідків не було, відомості про них в заповіт не занесено.

За приписами частини 2 статті 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Частина 4 статті 207 ЦК України зазначає, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

При встановлених доведених обставинах, враховуючи недотримання приватним нотаріусом обовязкових вимог, передбачених статтею 1248 ЦК України щодо того, що, заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, суд констатує, що заповіт від імені ОСОБА_5М, який посвідчений приватним нотаріусом 21 грудня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 3767 є нікчемним в силу прямої вказівки частини 1 статті 1257 ЦК України.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а саме пункту 5, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення по встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 передбачає, що у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Зазначене також відображено в Узагальненні ВСУ від 24.11.2008 р. «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зокрема, звернення окремо з вимогою про встановлення нікчемності правочину без застосування наслідків недійсності правочину є правом позивача, тому у випадку предявлення такого факту вона підлягає розгляду з констатацією в резолютивній частині рішення факту нікчемності правочину або відмови в цьому. Якщо позивач не заявляв окрему вимогу про встановлення нікчемності правочину, а посилається на її нікчемність при обґрунтуванні іншої предявленої вимоги, суди не вправі посилатися на відсутність рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинні дати оцінку таким доводам позивача в мотивувальній частині рішення або ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 216 Цивільного кодексу України вказує, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

За правилами статті 236 цього Кодексу, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно пункту 6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи предявлялися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Враховуючи те, що судом при розгляді справи було встановлено нікчемність заповіту, який складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та посвідчений 21 грудня 2016 року приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_3 і зареєстрований в реєстрі за № 3736, а відтак заповіт є нікчемним із дати його вчинення 21 грудня 2016 року, є таким, що за його умовами юридичні наслідки не настають, а тому, суд вказує, що в даному випадку ОСОБА_1 позбавляється права на спадкування майна померлого 15 січня 2017 року ОСОБА_5 по заповіту, спадкування відбувається по закону і право на яке має дочка померлого ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги і за заявою якої приватним нотаріусом ОСОБА_7 заведена спадкова справа.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 18, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216, 225, 236, 1248, 1251, 1253, 1258 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту залишити без задоволення.

Встановити нікчемність заповіту від імені ОСОБА_5М, який посвідчений приватним нотаріусом 21 грудня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 3767.

Повне судове рішення складено 12 січня 2018 року та проголошено у відсутності сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська