Дата документу 18.01.2018 Справа № 554/6589/17
Провадження № 2/554/265/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

за участі учасників справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення нематеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.08.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення нематеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь шкоду у розмірі 12600 гривень. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 02.05.2017 року о 18 го.30 хв. в м.Полтаві вул.Героїв АТО,77 навпроти відділення Нової Пошти11 порушник ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення п.9.2, п.10.1 Правил дорожнього руху України, повертаючи праворуч, не впевнився в безпечності маневру, не ввімкнув відповідний світловий покажчик повороту та змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху мопеда KYNCO YUP 50 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що призвело до створення аварійної обстановки. Внаслідок вимушеного маневру ОСОБА_1 втратив керування скутером та впав на правий бік. В результаті падіння було пошкоджено пластик скутера з правого боку та позивач отримав забій грудної клітини, подряпини обох ніг. Першу медичну допомогу позивачу надавав порушник ПДР ОСОБА_2, який допомагав обробляти подряпини на його тілі. Безпосередньо після оформлення адмінпротоколу о 19 год 30 хв. ОСОБА_1 направився в травмпункт 1-ої міської лікарні м.Полтави для надання йому першої медичної допомоги.

Вина водія ОСОБА_2 у порушенні ПДР, створенні аварійної обстановки, тобто вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, підтверджується постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 22.05.2017 року, зізнанні факту скоєння інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_2 у судовому засіданні. Відповідач повинен відшкодувати позивачу втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань. Позивачу відповідачем спричинена шкода, в звязку з втратою здоровя під час перебування 18 днів на лікарняному. Так, середньомісячна заробітна плата на момент втрати працездатності, тобто 02.05.2017 року, становила 75,63 гривень х 30 днів = 2268,90 гривень. Пятикратний розмір мінімальної заробітної плати на момент втрати працездатності становить 3200 гривень х 5=16000 гривень. Розмір заподіяної шкоди становить 3200 гривень х 5 х 18 днів/30 дн. = 9600 гривень.

Ухвалою суду від 11.12.2017 року за клопотанням позивача залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення 3000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь лише відшкодування доходу, втраченого в результаті втрати ним працездатності, внаслідок створення аварійної обстановки на дорозі ОСОБА_2 Згідно уточнених вимог розмір втраченого доходу в період перебування на лікарняному розрахований, виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати 3200 гривень х 5 х 18 днів / 30 днів = 9468,39 гривень. Оплата лікарняного за рахунок фонду страхування та роботодавця склала 1361,34 гривень. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу 8107,05 гривень. Просив уточнений позов задовольнити.

Відповідач: ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог, надав письмові заперечення на позов. Пояснив, що ДТП не було, схема не складалася, Апеляційний суд Полтавської області 22.06.2017 року не визнав ОСОБА_1 потерпілим, він відмовився від швидкої допомоги. Причиною падіння позивача була вибоїна на дорозі. Винним себе не вважає, бо ОСОБА_1 сам впав зі скутера, оскільки не побачив яму. Постанову суду він не оскаржив.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог. Пояснив, що ДТП не було, позивач не був визнаний потерпілим, правоохоронними органами не встановлено причинного звязку ДТП з ушкодженнями здоровя, немає наявності ступеня втрати працездатності, він взагалі не втратив заробіток, отримав по лікарняному листку заробітну плату та хоче ще заробити і на відповідачеві.

Заслухавши, учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02.05.2017 року о 18 го.30 хв. в м.Полтаві вул.Героїв АТО,77 ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в порушення п.9.2, п.10.1 Правил дорожнього руху України, повертаючи праворуч, не впевнився в безпечності маневру, не ввімкнув відповідний світловий покажчик повороту та змусив різко гальмувати та змінювати напрямок руху мопеда KYNCO YUP 50 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що призвело до створення аварійної обстановки.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 22.05.2017 року закрито справу щодо ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням відповідно до ст.22 КУпАП. ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, порушив вимоги п.п.9.2,10.1 Правил дорожнього руху, спричинив створення аварійної обстановки (а.с.8-9).

Позивач ОСОБА_1 у своїй уточненій позовній заяві посилається на те, що відповідач спричинив йому шкоду у вигляді доходу, втраченого в результаті втрати працездатності, у розмірі 8107,05 гривень.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Аналіз наведених норм свідчить, що належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної (загальної) працездатності для застосування ст. 1195 ЦК України є відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії з визначення процента втрати працездатності.

За змістом п. 18 розділу ІІІ Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 року № 83 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності,групу,причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоровя, повязане з виконанням своїх трудових обовязків; б) встановлює потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоровя (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо).

Відповідні положення закріплено й в п. 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317.

Працездатність - соціально-правова категорія, що відображає здатність людини до праці та визначається рівнем її фізичного та духовного розвитку, а також станом здоров'я, професійними знаннями, умінням та досвідом.

Розміри стійкої втрати працездатності, що виникла внаслідок ушкодження визначаються судово-медичною комісією після закінчення патологічного процесу, зумовленого ушкодженням, на основі об'єктивних даних за таблицями процентів втрати працездатності Головного управління державного страхування. В інвалідів стійка втрата працездатності в зв'язку з одержаними ушкодженнями визначається як у практично здорових людей, незалежно від групи інвалідності.

Судово-медична комісія для визначення стійкої втрати працездатності утворюється при бюро судово-медичної експертизи. До складу її входять голова судово-медичний експерт та члени лікарі-спеціалісти (хірург, терапевт, невропатолог). За необхідності до складу комісії залучають також інших фахівців.

Тому, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної, а за її відсутності - загальної працездатності (у відсотках) для застосування ст. 1195 ЦК України є відповідний висновок судово-медичної експертизи з визначення процента втрати працездатності.

Як вбачається із матеріалів справи та як пояснив позивач в судовому засіданні ступінь втрати працездатності не визначалася, таких даних у нього немає.

Суд, вважає, що позивачем не доведено спричинення відповідачем шкоди у вигляді доходу, втраченого внаслідок ушкодження здоровя.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Пояснення свідка ОСОБА_4 про обставини дорожньо-транспортної пригоди 02.05.2017 року жодним чином не спростовують висновків суду про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.22,1166,1187,1188,1195,1197 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, до ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: 36023, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, про стягнення нематеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 26.01.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова