Провадження № 2/127/6222/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянув в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Якушинецьке», третьої особи без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Вінницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «Якушинецьке» про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 18.01.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Вінницької міської ради.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що з 14 березня 2009 року вона стала проживати в квартирі за АДРЕСА_1 разом із її тіткою ОСОБА_5.

На даний час позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 08.09.2017 року після померлої ОСОБА_5.

Квартира під номером АДРЕСА_1 належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого адміністрацією підприємства «Якушинецьке» 15 жовтня 1997 року на підставі рішення від 15.10.1997 року за №51, зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Вінницька обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 28.10.1997 року і записаного в реєстрову книгу №332 за реєстровим №383/30600.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходився на балансі підприємства «Якушинецьке». В свій час адміністрацією підприємства «Якушинецьке» було прийнято рішення з метою покращення житлових умов здійснити заселення мешканців даного будинку за рахунок звільнених приміщень.

Поруч з квартирою № 8 розташована квартира №7, яка з 1998 року була звільнена та у якій з усного дозволу адміністрації підприємства «Якушинецьке» ОСОБА_5 провела капітальний ремонт і з'єднала кімнату №7 зі своєю квартирою №8, здійснила деякі переобладнання.

На ім'я ОСОБА_5 14.07.1999 року був виданий технічний паспорт на квартиру №7, а 09.11.2009р. - на об'єднану квартиру №7,8. При цьому, згідно даних останнього техпаспорту, житлова площа квартири №7 після переобладнання змінилася і становить 12.4 кв.м.

Факт постійного проживання ОСОБА_5 з 1998 року в квартирі під номером АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.12.2008 року, складеного квартальним комітетом «Станіславський» та підписаний сусідами.

Відповідно до довідки №4786 від 28.07.2017р. виданої КП «ВМБ'П» на дату останнього обстеження нумерація квартири АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 25.12.2015р. №71 АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаній квартирі №7,8.

З 2009 року позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуюся квартирою АДРЕСА_3, доглядає за даною квартирою та утримує її, допомагала робити поточний та капітальний ремонт даної квартири ОСОБА_5

Відповідно до листа від 06.11.2009р. житловий будинок по АДРЕСА_1 не рахується на балансі управління та міських ЖЕК.

В жовтні 2017 року позивач звернулася до виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_3.

Однак, усно їй повідомили, що вказана квартира знаходиться на балансі підприємства «Якушинецьке», а тому не можливо на даний час оформити право власності на вказану квартиру.

Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом та просити суд визнати за нею право власності на спірне майно за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Якушинецьке» в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення.

Представник третьої особи Виконавчий комітет Вінницької міської ради в судовому засданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи № 2040, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 08.09.2017 року після померлої ОСОБА_5, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1

Квартира АДРЕСА_1 належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого адміністрацією підприємства «Якушинецьке» 15 жовтня 1997 року на підставі рішення від 15.10.1997 року за №51, зареєстрованого ДКП «ВООБТІ» 28.10.1997 року і записаного в реєстрову книгу №332 за реєстровим №383/30600 (а.с. 29).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи №2040 на будинок АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012р. за ОСОБА_5 зареєстрована в цілому квартира №8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1997р., виданого згідно рішення адміністрації підприємства "Якушинецьке" №51 від 15.10.1997р.

Крім цього станом на 21.09.2009р. загальна площа вищезазначеної квартири складала 40,7 кв.м., житлова - 32,8 кв.м., в тому числі самочинно приєднано житлову кімнату площею 12.4 кв.м. квартири №7 до квартири №8 та нумерація квартири змінилась з №8 на №7,8 (а.с.37).

Відповідно до листа Управління житлового господарства Вінницької міської ради від 06.11.2009р. житловий будинок по АДРЕСА_1 не рахується на балансі управління та міських ЖЕК, не зареєстрований в КП ВМБТІ (а.с.42).

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.12.2008 року, складеного квартальним комітетом «Станіславський» та підписаний сусідами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_5 з 1998 року в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Згідно домової книги в квартирі за АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_5 з 07.04.1991 року та ОСОБА_3 з 14 березня 2009 року (а.с.40-41).

В судовому засіданні судом встановлено, що з 2009 року позивач ОСОБА_3 добросовісно, безперервно володіє та відкрито користуюся квартирою АДРЕСА_3, доглядає за даною квартирою та утримує її, допомагала робити поточний та капітальний ремонт даної квартири попередній власниці ОСОБА_5

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє спірним майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою АДРЕСА_1 суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. 335, 344 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: