УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

4 січня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись із заявою комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 до суду надійшла заява комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації.

Розглянувши надані суду матеріали, приходжу висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з таких підстав.

В порядку частини пятої статті 165 ЦПК України судом витребувана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб боржників, яка надійшла до суду 02.01.2018. Відповідно до отриманої судом інформації боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знята з реєстрації 30.10.2017 (померла).

Боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться.

Частиною 1, 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність припиняється у момент її смерті.

Відповідно до вимог ст.ст. 46, 47 ЦПК України позов (а відповідно і заява про видачу судового наказу) може бути пред'явлено лише до особи, яка володіє цивільною та цивільно-процесуальною правоздатністю і дієздатністю.

Отже, до померлої особи вимоги про стягнення боргу предявлені бути не можуть.

Станом на день звернення КП «Водоканал» до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме 12.12.2017, боржник ОСОБА_1 померла.

З настанням смерті ОСОБА_1 її цивільна правоздатність та дієздатність припинились, однак заявник не позбавлений можливості звернутись до суду в порядку позовного провадження до осіб, які прийняли спадщину після її смерті.

Зважаючи на те, що пред'явлення будь-яких вимог до вже померлої особи є неможливим, приходжу до висновку, що подана КП «Водоканал» заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, оскільки в наявності є підстави, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Крім цього, частиною девятою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин, доходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, розяснивши заявникові, що відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім цього заявникові розяснюється, що відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 164, 165, 166, п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою концерну комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва