Справа № 351/1626/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/264/18
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Снятинської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі, постановлену суддею Калиновським М.М. 18 вересня 2018 року в м. Снятин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (том 1, а.с.2-3).

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2017 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн судового збору та на користь ОСОБА_2 551,20 грн судового збору (том 1, а.с.112-113).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.07.2017 року рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн судового збору та на користь ОСОБА_2 551,20 грн судового збору скасовано. В решті рішення суду залишено без зміни (том 1, а.с.149-151).

Постановою колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.08.2018 року рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2017 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.07.2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 1, а.с.195-199).

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання (том 1, а.с.203).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на порушення судом першої інстанції правил підсудності.

Вказав, що зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, предметом позову є позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження в даній справі, суд першої інстанції залишив поза увагою постанову колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 15.08.2018 року, якою справу в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав скасовано і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Позовна вимога про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини не оскаржувалася в апеляційному та касаційному порядку, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині набрало законної сили відповідно до проголошеного 27.07.2017 року рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Вважає, що за таких обставин ухвала про відкриття провадження постановлена з недотриманням правил підсудності. Зважаючи на даний факт та відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, справа підсудна Косівському районному суду Івано-Франківської області.

Просить скасувати ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 18.09.2018 року про відкриття провадження у справі та направити справу на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю (том 1, а.с.240-242).

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Вислухавши пояснення представника апелянта, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження, суд керувався статтями 175, 177 та 187 ЦПК України, виходив з того, що позовна заява відповідає зазначеним нормам цивільного процесуального кодексу України та дійшов висновку, що справа підсудна саме Снятинському районному суду Івано-Франківської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред'явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв'язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред'явлення позову тісно пов'язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Звертаючись у жовтні 2016 року до Снятинського районного суду із позовом, ОСОБА_2 заявила кілька пов'язаних між собою позовних вимог до відповідача ОСОБА_3, в тому числі щодо позбавлення батьківських прав і щодо стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_2, відповідно до паспортних даних, зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно копії паспорту ОСОБА_3 (том 1, а.с.5) та відповіді на запит із Управління ДМС в Івано-Франківській області (том 1, а.с.11, 206), відповідач проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції Закону № 1618-IV від 18 березня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями), чинній на час подання, позови до фізичної особи пред'являлися в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (загальне правило підсудності).

Статтею 110 ЦПК України, в редакції Закону № 1618-IV від 18 березня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями) на час подання позову містився перелік цивільних справ, за якими встановлювалася підсудність за вибором позивача, якому надавалося право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов (альтернативна підсудність).

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред'явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб'єктивних прав більш зручним.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, в редакції Закону, чинній на час подання позову, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У даній цивільній справі позивач заявила позовні вимоги до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Враховуючи, що в одній позовній заяві поєднувалися вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, такий позов був поданий в суд за вибором позивача згідно положень ч. 1 ст. 110 ЦПК України.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України у зазначеній редакції провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положення загальної підсудності залишилися аналогічними.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України в редакції Закону , позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас ч.16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Крім того, згідно з положеннями частини 2 статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Позивач скористалась своїм правом вибору підсудності відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, в редакції Закону, чинній на час подання позову, та пред'явила позов за своїм зареєстрованим місцем проживання до Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

Рішення в частині стягнення аліментів набрало законної сили, а рішення в частині позбавлення батьківських прав скасовано у касаційному порядку та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто до того ж суду першої інстанції, який розглядав справу.

При тому у касаційного суду не виникло зауважень щодо порушення правил підсудності.

Оскільки на момент подання позову справа була прийнята Снятинським районним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, і хоча і виникли обставини, коли в процесі розгляду вона стала підсудною іншому суду Косівському районному суду Івано-Франківської області (за місцем реєстрації відповідача), однак не може бути йому передана, оскільки не належить до виключної підсудності іншого суду (стаття 30 ЦПК України), а до загальної (стаття 27 ЦПК України), тому в силу положень частини другої статті 31 ЦПК України повинна бути розглянута цим судом.

Таким чином, у Снятинського районного суду не було підстав для передачі справи Косівському районному суду.

З огляду на викладене, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі від 18 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5