ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2-о/756/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В. В.,

представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця 02.08.2017 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановлення вказаного факту їй необхідно для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Вказала, що мешкала разом з батьком, та до дня смерті батька перебувала на його утриманні, його пенсія була для неї основним джерелом для існування, оскільки вона не працювала, а була студентом денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права Київського національного торгово-економічного університету.

Позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, проте їй відмовили у призначенні такої пенсії з посиланням на відсутність документу, який би підтверджував факт перебування заявника на утриманні у свого батька.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву також підтримала та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що 16.06.1995 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №881.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народилася заявник - ОСОБА_3, її батьком є ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим 02.04.1996 року відділом РАГС Мінського району.

Згідно довідки Київського національного торговельно-економічного університету №278/35 від 16.03.2017 року, ОСОБА_3 є студенткою четвертого курсу денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права КНТЕУ, закінчила навчання за навчальними планами здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра у червні 2017 року.

Разом із цим, з пояснень заінтересованої особи ОСОБА_2, яка є матір'ю заявника убачається, що з червня 2017 року заявник навчається у Київському національному торговельно-економічному університеті на заочній формі навчання, оскільки відсутні достатні кошти для оплати за навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, виданим 10.02.2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Як убачається з заяв ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 06.05.2017 року, посвідченої державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. та зареєстрованої в реєстрі за №1763,1764,1765, вони підтвердили факт постійного проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_4, 1962 р.н., разом з дружиною ОСОБА_2, 1968 р.н., та донькою ОСОБА_3, 1996 р.н., з 16.06.1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З копії матеріалів спадкової справи №172/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за заявою ОСОБА_2, вбачається, що інші спадкоємці - донька померлого ОСОБА_3 та матір померлого ОСОБА_10 відмовилися від прийняття спадщини.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №14757/03 від 22.06.2017 року, заявнику було повідомлено, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника їй необхідно надати довідку уповноважених органів з місця проживання про перебування заявника на утриманні померлого годувальника або рішення про перебування на утриманні.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, заявниця постійно проживала з батьком та матір'ю за однією адресою, що також не заперечувалось представником заявника та заінтересованою особою в судовому засіданні.

Згідно довідки ГУ ПФУ у Київській області від 17.02.2017 року про перерахунок пенсії батька заявниці ОСОБА_4, розмір його пенсії становив 2641,99 грн. (а.с.65).

Згідно індивідуальних відомостей ПФУ від 08.12.2017 року про застраховану особу (а.с.70), матір заявниці ОСОБА_2 з 2011 року по 2017 рік включно отримувала дохід в Управлінні освіти Оболонської РДА в м. Києві. Так, усього за 2011 рік сума її заробітку, з якої сплачено єдиний внесок, становила 41666,04 грн., за 2012 - 60402,35 грн., за 2013 - 57594,27 грн., за 2014 - 63569,34 грн., за 2015 - 72961,68 грн., за 2016 - 108293,87 грн.

Також з вказаної довідки вбачається, що в період з 2011 по 2017 роки заробітна плата ОСОБА_2 зростала та становила: за 2011 рік - з 2645,50 грн. по 4234,43 грн., за 2012 рік - з 4782,74 грн. по 6701,20 грн., за 2013 рік - з 4262,65 грн. по 5010,64 грн., за 2014 рік - з 4786,98 грн. по 4911,31 грн., за 2015 рік - з 4911,31 грн. по 8915,07 грн., за 2016 рік - з 6965,93 грн. по 22458,61 грн., за 2017 рік - з 11233,94 грн. по 11735,89 грн. (останні дані за жовтень 2017 року).

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У відповідності до ч.1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

З пояснень заінтересованої особи ОСОБА_2 убачається, що дійсно, вона та померлий ОСОБА_4 проживали разом із донькою - заявником по справі, подружжя мало спільний бюджет, розподілу доходів між подружжям не було, оскільки всі кошти які було отримано членами сім'ї заявника, витрачалися в інтересах сім'ї в тому числі і в інтересах самого заявника.

Отже, заявник перебувала на утриманні своїх батьків, а не виключно померлого ОСОБА_4, і ця обставина була встановлена судом та ніким не заперечувалася.

Окрім цього суд звертає увагу на те, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Непрацездатними членами сім'ї вважаються вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Таким чином, судом встановлено, що матір заявниці отримувала більший дохід, ніж батько заявниці, у зв'язку з чим його дохід не був для заявниці основним та постійним джерелом засобів до існування та на момент звернення заявника до суду, вона припинила навчатися на денні формі навчання.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Керуючись п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 81, 263-265, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 25.01.2018 року.

Суддя Диба О.В.