У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Безрук Т.В.,

при секретарі судового засідання Чемезовій Г.О.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха скаргу ОСОБА_1 на дії Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо порушення строків повідомлення про виконання ухвали суду, зобовязання виконати певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ДВС щодо порушення ним порядку і строків повідомлення про виконання ухвали суду стосовно ухвали суду від 09.03.2017 року по справі 221/706/17, 4-с/221/2/2017. В обґрунтування зазначив, що ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 09.03.2017 року його заяву було задоволено. Натомість державним виконавцем ухвалу суду виконано не було, своєчасно не повідомлено про виконання, чим порушено вимоги ст. 389 ЦПК України (який діяв до 15.12.2017р.). Тому, з урахуванням заяви від 23.01.2018р. про уточнення вимог, просить суд визнати неправомірними рішення, дії і бездіяльність ДВС в частині порушення місячного строку, встановленого ст. 389 ЦПК України (який діяв до 15.12.2017р.) щодо повідомлення суду та заявника про виконання ухвали суду, зобовязати Волноваський районний відділ державної виконавчої служби повідомити заявника та суд про виконання ухвали суду від 09.03.2017 року по справі № 221/706/17, провадження 4-с/221/2/2017; стягнути на його користь судові витрати: 2664,60 гривень - добових та 109,69 компенсація за відрив від звичайних занять.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 на задоволенні вимог наполягав.

Державний виконавець Проскурня І.В. у судовому засіданні не зявилась, що згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року були внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, ЦПК України визначений окремий порядок оскарження дій, рішень та бездіяльності державних виконавців під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, шляхом подання не позовної заяви, а скарги до суду в порядку та на підставах, визначених ст.ст. 447-453 Розділу VІІ ЦПК України в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Так, стаття 389 ЦПК України, який діяв до 15.12.2017р., визнає, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня її одержання.

Статтею 453 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) передбачено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відповіді голови Волноваського районного суду Донецької області від 24.07.2017 року ОСОБА_1, у порушення вимог ст.389 ЦПК України (який діяв до 15.12.2017р.), станом на 24.07.2017р. не надходило повідомлень від Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про виконання ухвали суду від 09.03.2017 року по справі № 221/706/17, провадження 4-с/221/2/2017, за скаргою ОСОБА_1, якою визнано неправомірними дії державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53415968 від 15.02.2017 року; скасовано зазначену постанову , стягнуто судові витрати на користь заявника ОСОБА_1 (а.с.8)

Державним виконавцем в судове засідання не надано виконавче провадження за даним виконавчим документом взагалі. Таким чином, перевірити будь-які дії державного виконавця щодо своєчасного повідомлення про виконання ухвали суду, не має можливості.

Таким чином, з урахуванням наявних доказів, суд приходить до висновку, що вимоги заявника щодо визнання неправомірними дій державного виконавця в частині порушення вимог ст. 389 ЦПК України, який діяв до 15.12.2017р., та не повідомлення заявника та суд про виконання ухвали суду від 09.03.2017 року по справі № 221/706/17, провадження 4-с/221/2/2017, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню вимоги заявника щодо зобовязання державної виконавчої служби на підставі ст. 453 ЦПК України не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду повідомити заявника про її виконання.

Стаття 138 ЦПК України встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Граничні розміри компенсації за судовими рішеннями витрат сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду, відповідно до статей 85-87 ЦПК України визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22 лютого 2012 року.

Пунктом 3 додатку до постанови встановлено, що за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у звязку з явкою до суду граничний розмір обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Так, станом на 01 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3200 гривень, станом на 01 січня 2018 3723 гривні.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 19 гривень 11 копійок, що передбачено ч.ч 2,3 ст. 138 ЦПК України з розрахунку станом на день розгляду скарги: 5 годин 30 хвилин ( участь заявника в судових засіданнях суду згідно журналів судових засідань) х 4,44 ( вартість одного часу відриву від звичайних занять, яка розрахована з мінімальної заробітної плати 3200 грн. : 30 днів : 24 години = 19 гривень 11 копійок та + 5,17 гривень, (вартість одного часу відриву від звичайних занять), яка розрахована з мінімальної заробітної плати 3723 грн. : 30 днів : 24 години. Загальна сума компенсації за відрив від звичайних занять становить 24 гривні 28 копійок.

Витрати на відрядження добові чинним ЦКП України не передбачені, а тому стягненню з іншої сторони не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-273, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо порушення строків повідомлення про виконання ухвали суду, зобовязання виконати певні дії задовольнити.

Визнати дії Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо порушення вимог ст. 389 ЦПК України при виконанні ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року по цивільній справі № 221/706/17, провадження № 4-с/221/2/2017 неправомірними.

Зобовязати Волноваський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомити у десятиденний строк в порядку ст. 453 ЦПК України суд та заявника ОСОБА_1 про виконання ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року по цивільній справі № 221/706/17, провадження № 4-с/221/2/2017 .

Стягнути з Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати: компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 24 гривень 28 копійок.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Волноваського районного суду

Донецької області ОСОБА_2