Справа № 303/2072/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Фазикош Г.В., Джуги с.Д.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду про визнання рішення іноземного суду, постановлену 01 червня 2017 року головуючим суддею Пак М.М. за клопотанням ОСОБА_4 від імені якого діє ОСОБА_5, де зацікавлена особа Мукачівська державна нотаріальна контора про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,-

встановив:

ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з клопотанням про визнання рішення Районного суду району Внутрішнє Місто міста Відень від 12 липня 2016 року в справі №59 А 189/15і - 16 на території України.

Клопотання вмотивовано тим, що 10 грудня 2015 року у місті Відень, помер громадянин ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Померлому, у тому числі, належало нерухоме майно, що знаходиться у місті Мукачево, Закарпатської області, а саме 1/2 частка нерухомого майна в будинку №43 по вулиці Пархоменко у місті Мукачево, а також частка у ТОВ Вілтекс Україна. Спадкоємцями першої черги на належне померлому нерухоме майно є його син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням районного суду Внутрішнє Місто міста Відень від 12 липня 2016 року у справі №59 А 189/15і - 16, під головуванням судді Магістр Хрістіне Візенталер про передачу спадщини спадкоємцям в судовому порядку, вирішено, що спадщина, яка належала померлому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в повному обсязі передається спадкоємцю - сину, пану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 85467 Нойхінг, Дорфенвег, 14б, Німеччина, який у відповідності до закону надав заяву про прийняття спадщини. Як зазначено в самому рішенні, воно набрало законної чинності і може бути виконаним. Таким чином, для подальшого прийняття спадкоємцем спадщини на території України, вказане рішення суду підлягає визнанню без примусового виконання, виходячи з вимог статтей 399-401 Цивільно - процесуального кодексу України. Тому на підставі вищенаведеного ОСОБА_5 звертається до суду та просить визнати на території України, рішення Районного суду району Внутрішнє Місто міста Відень, 59, відділ Місто Відень, від 12 липня 2016 року у справі №59 А 189/15і - 16, під головуванням судді Магістр Хрістіне Візенталер , про передачу спадщини спадкоємцям в судовому порядку, а сама, спадщина в повному обсязі передається спадкоємцю - сину, пану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 85467 Нойхінг, Дорфенвег 14б, Німеччина, який у відповідності до закону надав заяву про прийняття спадщини.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.06.2017 року дане клопотання задоволено. Визнано на території України, рішення Районного суду району Внутрішнє Місто міста Відень, 59, відділ Місто Відень від 12 липня 2016 року у справі №59 А 189/15і - 16, під головуванням судді Магістр Хрістіне Візенталер про передачу спадщини спадкоємцям в судовому порядку, а сама, спадщина в повному обсязі передається спадкоємцю - сину, пану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 85467 Нойхінг, Дорфенвег 14б, Німеччина, який у відповідності до закону надав заяву про прийняття спадщини.

Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_8 подала на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно Рішення районного суду Внутрішнє Місто міста Відень, 59, відділ Місто Відень, суддя Магістр Хрістіне Візенталер про передачу спадщини спадкоємцям в судовому порядку від 12 липня 2016 року, вирішив, що спадщина передається в повному обсязі спадкодавцю - сину, пану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 85467 Нойхінг, Дорфенвег 14б Німеччина, який у відповідності до закону надав заяву про прийняття спадщини (а.с.8-11).

12 липня 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, видано Європейське свідоцтво про спадщину за померлим ОСОБА_7, який помер 10 грудня 2015 року (а.с.12-23).

З копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно видане 31 жовтня 2005 року Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, домоволодіння №43 по вул. Пархоменка в м. Мукачево, належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.24).

З клопотання слідує, що заявник звернувся до суду з приводу виконання вищевказаного рішення австрійського суду з метою подальшого прийняття та оформлення спадкоємцем спадщини на території України, в тому числі й на частину квартири, співвласником якої є апелянт.

Задовольняючи таке клопотання, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного Законодавства України.

В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили (частина 1 статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно зі статті 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464 - 466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Згідно з ч. 7 ст. 473 ЦПК України у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 468 ЦПК України передбачено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо рішення ухвалене в справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

Стаття 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося.

Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України (ст. 71 Закону «Про міжнародне приватне право»).

Тобто, питання щодо спадкування нерухомого майна, яке знаходиться на території України вирішується у відповідності до законодавства України та відноситься до компетенції відповідних органів держави Україна.

Враховуючи зазначене та зважаючи на мету поданого клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що таке не підлягає задоволенню в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги в звязку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 367, 374, 381, 382, 384 і 473 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 від імені якої діє представник ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року про визнання рішення іноземного суду, скасувати, та у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від імені якого діє ОСОБА_5 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді