Єдиний унікальний номер 233/4588/17 Номер провадження 22-ц/775/60/2018
Єдиний унікальний номер 233/4588/17 Головуючий у 1 інстанції Мартиненко В.С.
Номер провадження 22-ц/775/60/2018 Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Мірути О.А.

за участі секретаря Глушко С.Г.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу №233/4588/17 за позовною заявою ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Костянтинівці Донецької області,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що вона як споживач послуг відповідача здійснювала повірку лічильника 31 травня 2013 року. Також, 06 вересня 2017 року позивач запросила контролера з підприємства відповідача з метою подальшої повірки лічильника, проте акт щодо цілісності засобу обліку води та пломб не було складено контролером, в звязку з чим позивач запросила двох сусідів для складання акту щодо справності лічильника. З серпня 2016 року по серпень 2017 року відповідач незаконно нараховував обсяг спожитої води не за лічильником, а за нормами споживання, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмір 1690,40 гривень, яку було зменшено за рахунок минулої переплати та субсидії. 11 вересня 2017 року споживачу була виставлена претензія в розмірі 787,48 гривень. Наступна повірка відбулась 07 вересня 2017 року, в результаті якої в квартирі споживача був встановлений той самий лічильник із тими самими показаннями. Просила визнати претензію комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на суму 787,48 гривень від 11 вересня 2017 року незаконною та зобовязати відповідача списати незаконно нараховану суму 1690,40 гривень за послуги водопостачання та водовідведення, які вона не отримувала.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково: визнано претензію КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства від 11 вересня 2017 року протиправною. Зобовязано КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства зробити перерахунок заборгованості споживача ОСОБА_4 за послуги холодного водопостачання та водовідведення за особистим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 липня 2016 року по 14 вересня 2017 року з врахуванням показань засобу обліку холодної води КВ-1,5 дата виготовлення 2003 рік, заводський номер 236438, виробник ВАТ «ЕТМ» м. Луцьк. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2017 року стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

З зазначеним рішенням не погодився відповідач КП «Компанія «Вода Донбасу» та подав апеляційну скаргу, в якій просить постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції від 27 червня 2017 року в частині визнання протиправною претензію КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ від 11 вересня 2017 року та зобовязання підприємства зробити перерахунок заборгованості споживача ОСОБА_4 за послуги холодного водопостачання та водовідведення за особистим рахунком № за період з 01 липня 2016 року по 14 вересня 2017 року з врахуванням показань засобу обліку холодної води КВ-1,5 дата виготовлення 2003 рік, заводський номер 236438, виробник ВАТ «ЕТМ» м. Луцьк та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що станом на 01 жовтня 2017 року по особовому рахунку позивача № за послугу холодного водопостачання нараховується заборгованість у сумі 585,74 гривень, дана сума утворилась після виведення засобу обліку води, який належить ОСОБА_4, із експлуатації із компютерної бази підприємства, у звязку із закінченням терміну повірки і нарахуванням за нормою водоспоживання 262 л/добу (8,122 м3 на місяць на одну зареєстровану особу). Також, зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин для КП «Компанія «Вода Донбасу» не був затверджений тариф на послуги по централізованому водопостачанню холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж), а в тариф на централізоване водопостачання і водовідведення не включені витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, їх роз пломбування і опломбування безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №307 від 22 березня 2017 року, що тягне за собою застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій та необґрунтовані збитки. Крім цього, у відповідності до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 02 серпня 2017 року, зі структури тарифів були виключені витрати на обслуговування та заміну засобів обліку води (як в багатоквартирному так і в приватному житловому фонді), у звязку з чим, підприємство не несе відповідальності за проведення повірки та обслуговування приладів обліку води.

Також, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», прилади обліку як засіб вимірювальної техніки для обліку спожитої води можна використовувати тільки в тому випадку, якщо вони повірені. Міжповірочний інтервал і дата повірки обовязково вказується в паспорті заводу-виготовлювача приладу обліку або в повірочному паспорті. Датою чергової повірки лічильника води, який знаходиться у власності позивача є 31 травня 2016 року, про що є відмітка у свідоцтві про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №236438. Тому, на думку відповідача, суд першої інстанції невірно зазначив, що позивач не була повідомлена про необхідність повірки її засобу обліку води. Підставою для виникнення спірних правовідносин є несвоєчасна повірка приладу обліку води позивачем, строк якої настав саме 31 травня 2016 року. 01 липня 2016 року прилад обліку води був виведений із експлуатації із компютерної бази відповідача, у звязку із закінченням терміну повірки.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача КП «Компанія «Вода Донбасу» ОСОБА_3, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, позивача, що зявились, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги КП «Компанія «Вода Донбасу» виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, яка має особистий рахунок №, відкритий у відповідача по справі в КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Облік холодної води за вказаною адресою здійснювався за показаннями лічильника КВ-1.5, дата виготовлення 2003 рік, заводський номер 236438, виробник ВАТ «ЕТМ» м. Луцьк.

Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ДП «Донецькстандартметрологія» №02/352 від 31 травня 2013 року та чинного до 31 травня 2016 року лічильник був взятий на облік відповідачем, в звязку з чим облік води до 01 липня 2016 року нараховувався за показаннями лічильника. Перевірка правильності показань лічильника та відсутності його пошкоджень регулярно проводились контролером відповідача з виходом на відповідні адреси.

Крім цього, судом встановлено, що на передодні виводу лічильника споживач не отримувала попередження про закінчення міжповірочного інтервалу для вказаного лічильника та необхідності за власні кошти здійснити повірку лічильника. На 01 липня 2016 року показання лічильника були 000050. З 01 липня 2016 року у звязку із не проведенням планової повірки лічильника він був виведений із експлуатації відповідачем, виключений із бази нарахування фактично спожитої води, та з цього часу нарахування плати за вказану послугу відбувалось на підставі відомостей про кількість зареєстрованих осіб по вказаній адресі на підставі норм споживання для населення міста, затверджених Костянтинівською міською радою.

Встановлено, що споживач в спірний період не здійснювала оплату за вказані послуги. За спірний період відповідачем була нарахована заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1051,59 гривень. Відповідач не повідомляв споживача про зміну порядку нарахування обліку води та протягом спірного періоду не повідомляв про наявність заборгованості за вказану послугу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання незаконною суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.п. 4 п. 31 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 21 липня 2005 року обовязком відповідача є контроль установлених міжповіркових інтервалів, проте відповідач не повідомляв споживача ОСОБА_4 про сплив міжповіркового інтервалу 31 липня 2016 року та необхідність повірки лічильника, крім того не повідомив споживача про необхідність здійснити таку повірку за власний рахунок, а також протягом року не повідомляв споживача про зміну способу обліку спожитої послуги та про виникнення заборгованості за його особистим рахунком. В частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача зробити перерахунок заборгованості за період з 01 липня 2016 року по 14 вересня 2017 року з урахуванням показань засобу обліку, суд виходив з того, що послуги водопостачання та водовідведення на зазначену суму позивач не отримувала нарахування відповідної плати споживачу входить до компетенції відповідача, і не відноситься до повноважень суду.

Такі висновки суду не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону за наступних підстав.

Статтями 19,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Згідно з ч.5 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Послуги з надання водопостачання позивачу надає відповідач.

Разом з тим, відповідно до п.1 ст. 16 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів, у тому числі первинна повірка та затвердження типу засобів вимірювальної техніки, проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами.

Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб'єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З наведеного апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про відповідність показань приладу обліку позивача, який не був повірений відповідним органом, як того вимагає закон, є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Для КП «Компанія «Вода Донбасу» затверджений тариф на централізоване водопостачання та водовідведення відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869. Даний тариф включає в себе витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку теплової енергії, які є власністю ліцензіата, тобто КП «Компанія «Вода Донбасу».

Витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води включаються до складу тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Даний тариф формується відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а також відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 січня 2015 року №13 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року №2869 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу» безоплатні послуги з періодичної повірки лічильників, зокрема, холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, до складу тарифу не включено.

Виходячи з наведеного, у спірний період часу КП «Компанія «Вода Донбасу» не має нести перед позивачем відповідальність щодо повірки лічильника холодної води.

З огляду на наведене, а також враховуючи наявні у матеріалах справи письмові докази та встановлені обставини, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання претензії протиправною та зобовязання відповідача зробити перерахунок заборгованості.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання претензії протиправною та зобовязання зробити перерахунок заборгованості скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання претензії незаконною відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 16 січня 2018 року.

Головуючий