________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9524/18
Провадження № 2-з/520/45/18
УХВАЛА

30.07.2018 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання права власності, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 надала до Київського районного суду м. Одеси заяву про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на автомобіль марки «NISSAN NOTE», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2; накласти арешт на автомобіль марки «YOGOMO YJ7572F», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; заборонити відповідачеві ОСОБА_2 продавати, дарувати, відчужувати будь-яким іншим чином, передавати у користування третім особам машиномісця № 50, 52, що розташовані за адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушка, буд. 1-е; накласти арешт та заборонити знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на всіх банківських рахунках (у гривні та в іноземних валютах), які відкрити на імя ОСОБА_2, в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах 50 відсотках всіх грошових сум, що містяться на рахунках; зобовязати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомити суд про виконання ухвали та надати інформацію про фактично арештовані грошові кошти на усіх рахунках ОСОБА_2; накласти арешт та заборонити знімати (видавати) грошові кошти, що перебувають на всіх банківських рахунках (у гривні та в іноземних валютах), які відкриті на імя ОСОБА_2, у ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» у межах 50 відсотків грошових сум, що містяться на рахунках; зобовязати ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» повідомити про виконання ухвали та надати інформацію про фактично арештовані грошові кошти на рахунках ОСОБА_2, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ймовірне рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30 липня 2018 року зазначена заява передана судді Салтан Л.В.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У порушення цих вимог позивач не зазначив пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, Ддо заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року 3674-VІ, за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову, судовий збір сплачується у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати за кожну вимогу.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку з цим суд повинен перевірити, щоби платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

З зазначеної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить 7 вимог щодо забезпечення позову, проте вона надала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з квитанцією № 3972500 від 27 липня 2018 року, позивач сплатив судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. Проте, при перевірці через програму документообігу загальних судів «Д-3» було виявлено, що судовий збір не було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У звязку з чим, суддя вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає ст. 151 ЦПК України, у звязку з чим, слід зазначену заяву повернути.

Керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання права власності, стягнення грошових коштів повернути заявникові.

Розяснити заявникові, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Салтан Л. В.