АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Чернівці Справа № 715/42/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Міцнея В.Ф., Перепеюк І.Б.,

секретар: Костюк Л.С.,

заявник: ОСОБА_1,

заінтересована особа: ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2017 року, постановленої під головуванням судді Цуренка В.А., повний текст якої складено 07 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа №715/42/17, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області від 03.03.2017 року, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та визнати виконавчий лист №715/42/17 таким, що не підлягає виконанню повністю. На думку апелянта, ухвала суду фактично виходить за межі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала заяву про визнання виконавчого листа №715/42/17, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області від 03.03.2017 року, таким, що не підлягає виконанню повністю, посилаючись на те, що рішенням Глибоцького районного суду від 14.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку участі у її вихованні позовні вимоги позивача задоволено частково та визначено участь його у вихованні дитини шляхом надання права кожну першу та третю суботу місяця та кожну другу та четверту неділю місяця забирати доньку до місця свого проживання чи до місць відпочинку з 12.00 год. до 18.00 год., однак перші два рази у присутності матері, а в подальшому без її присутності. Вказане судове рішення набрало законної сили 27.02.2017 року - понеділок. Виходячи зі змісту вказаного рішення право позивача забрати доньку, якому відповідно кореспондує обов'язок відповідачки створити умови та бути присутньою під час спілкування батька з дитиною, виникає лише 04.03.2017 року - перша субота місяця.

03.03.2017 року, тобто за день до початку можливого виконання рішення суду, позивач звернувся в суд і отримав виконавчий лист та у цей же день, тобто 03.03.2017 року, позивач подав виконавчий лист на виконання до відділу ДВС Глибоцького РУЮ, хоча, на думку заявника, юридичних підстав для примусового виконання рішення суду взагалі не було.

Відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України (редакція 2004 року) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Частиною 4 ст.369 ЦПК України (редакція 2004 року) визначено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається із резолютивної частини рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року (а.с.68-71), його виконання має періодичний та немайновий характер.

Особливості виконання рішення немайнового характеру визначається розділом VIII ЗУ «Про виконавче провадження», де зокрема в ч.1 ст.63 встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Строки пред'явлення виконавчого документу до виконання визначені ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження».

Початок примусового виконання регулюється ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналіз зазначених норм дає можливість прийти до висновку, що пред'явлення виконавчого листа до виконання та примусове виконання є різними стадіями виконавчого процесу, а підставою для примусового виконання є виключно рішення виконавця за умови настання наслідків передбачених ч.6 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», коли за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, доводи апеляційної скарги та заперечення ОСОБА_1 в суді першої інстанції щодо відсутності підстав для примусового виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року, що є наслідком відсутності юридичних підстав для видачі виконавчого листа, не спростовують наявність обов'язку останньої не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною у визначені судом періоди, а добровільне виконання такого рішення запобігає настанню наслідків його примусового виконання, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді В.Ф. Міцней

І.Б. Перепелюк