Провадження №: 2/752/1223/18
07.12.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька , -
ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон дитини без згоди батька.
В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 послалася на те, що перебуваючи у близьких відносинах з ОСОБА_2 народила ІНФОРМАЦІЯ_3 року дитину ОСОБА_3 У зв»язку з тим, що з відповідачем вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості в актовому записі про народження останньої відносно батька були внесені на підставі рішення суду. Зазначила, що самостійно піклується про здоров'я дитини, займається її розвитком та навчанням. Відповідач дочкою не опікується, жодної допомоги не надає, здоров'ям або вихованням дочки не цікавиться. Стверджувала, що дочка постійно хворіє, а тому за рекомендаціями лікарів протягом найближчого року вона має намір її оздоровити, у зв»язку з чим просила надати дозвіл малолітній ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд з України до Федеративної Республіки Німеччина, Австралійського Созу, Австрійської Республіки, Аргентинської Республіки, Королівської Бельгії, республіки Білорусь, Республіки Болгарія, державиміста Ватикан, сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, Федеративної республіки Бразилії, Республіки Вірменії, Грецької Республіки, республіки Грузія, королівства Данія, Естонської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Держави Ізраїль, Республіки Індія, республіки Ірландія, республіки Ісландії, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, республіки Казахстан, Канади, Китайської народної республіки, республіки Кіпр, Латвійської республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Мальдівської Республіки, республіки Мальта, Королівства Марокко, республіки Молдова, князівства Монако, Королівство Нідерландів, Нової Зеландії, Королівства Норвегія, Об»єднаних Арабських Еміратів, республіки Польща, Португальської республіки, Російської федерації, Румунії,республіки Сан Марино, республіки Сербія, республіки Сингапур, Словацької республіки, республіки Словенія, сполучених штатів Америки, королівства Таїланд, Турецької республіки, Фінляндської республіки,Французької республіки, республіки Хорватія, Чеської республіки, швейцарської конфедерації, королівства Швеція, Японської держави, тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з обов»язковим поверненням до України без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 шістнадцяти років, а також надати дозвіл ОСОБА_1 виготовити проїзні документи для періодичних тимчасових виїздів до зазначених вище країн.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні відсутня, однак подала до суду клопотання про розгляд поданого позову за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності будь-кого з учасників справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про невручення у зв»язку з закінченням встановленого строку зберігання.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що за даними свідоцтва про народженя серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року батьками є ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1 (а.с. 9)
Правилами ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а статтею 157 цього ж Кодексу передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено: Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ; Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57; Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).
Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску.
Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.
Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та статтей 141, 153, 157 СК України.
Отже, виїзд малолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу спрямування та відповідний період часу перебування дитини у цій державі, строки та мету виїзду.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї додатків, позивачка ОСОБА_1 заявляючи вимоги про надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон до держав Федеративної Республіки Німеччина, Австралійського Созу, Австрійської Республіки, Аргентинської Республіки, Королівської Бельгії, республіки Білорусь, Республіки Болгарія, державиміста Ватикан, сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, Федеративної республіки Бразилії, Республіки Вірменії, Грецької Республіки, республіки Грузія, королівства Данія, Естонської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Держави Ізраїль, Республіки Індія, республіки Ірландія, республіки Ісландії, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, республіки Казахстан, Канади, Китайської народної республіки, республіки Кіпр, Латвійської республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Мальдівської Республіки, республіки Мальта, Королівства Марокко, республіки Молдова, князівства Монако, Королівство Нідерландів, Нової Зеландії, Королівства Норвегія, Об»єднаних Арабських Еміратів, республіки Польща, Португальської республіки, Російської федерації, Румунії,республіки Сан Марино, республіки Сербія, республіки Сингапур, Словацької республіки, республіки Словенія, сполучених штатів Америки, королівства Таїланд, Турецької республіки, Фінляндської республіки,Французької республіки, республіки Хорватія, Чеської республіки, швейцарської конфедерації, королівства Швеція, Японської держави, тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим не зазначила мету, конкретний строк та період такого виїзду, без визначення його початку й закінчення, а також не надала доказів відмови батька у наданні згоди на виїзд дитини за кордон.
Відтак, суд приходить до висновку, що надання дозволу на тимчасовий періодичний виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 до Федеративної Республіки Німеччина, Австралійського Созу, Австрійської Республіки, Аргентинської Республіки, Королівської Бельгії, республіки Білорусь, Республіки Болгарія, державиміста Ватикан, сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, Федеративної республіки Бразилії, Республіки Вірменії, Грецької Республіки, республіки Грузія, королівства Данія, Естонської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Держави Ізраїль, Республіки Індія, республіки Ірландія, республіки Ісландії, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, республіки Казахстан, Канади, Китайської народної республіки, республіки Кіпр, Латвійської республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Мальдівської Республіки, республіки Мальта, Королівства Марокко, республіки Молдова, князівства Монако, Королівство Нідерландів, Нової Зеландії, Королівства Норвегія, Об»єднаних Арабських Еміратів, республіки Польща, Португальської республіки, Російської федерації, Румунії,республіки Сан Марино, республіки Сербія, республіки Сингапур, Словацької республіки, республіки Словенія, сполучених штатів Америки, королівства Таїланд, Турецької республіки, Фінляндської республіки,Французької республіки, республіки Хорватія, Чеської республіки, швейцарської конфедерації, королівства Швеція, Японської держави, тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з обов'язковим поверненням до України, без визначення при цьому конкретної держави, часу, періоду, з зазначених у позовній заяві підстав задоволенню не підлягають.
З огляду на висновки суду про відсутність підстав для надання дозволу на тимчасовий періодичний виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3 без згоди батька, відповідно і відсутні підстави для висновку щодо надання позивачці дозволу на оформлення та виготовлення проїзних документів для періодичних тимчасових виїздів до Федеративної Республіки Німеччина, Австралійського Созу, Австрійської Республіки, Аргентинської Республіки, Королівської Бельгії, республіки Білорусь, Республіки Болгарія, державиміста Ватикан, сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, Федеративної республіки Бразилії, Республіки Вірменії, Грецької Республіки, республіки Грузія, королівства Данія, Естонської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Держави Ізраїль, Республіки Індія, республіки Ірландія, республіки Ісландії, Королівства Іспанія, Італійської Республіки, республіки Казахстан, Канади, Китайської народної республіки, республіки Кіпр, Латвійської республіки, Литовської Республіки, Князівства Ліхтенштейн, Великого Герцогства Люксембург, Мальдівської Республіки, республіки Мальта, Королівства Марокко, республіки Молдова, князівства Монако, Королівство Нідерландів, Нової Зеландії, Королівства Норвегія, Об»єднаних Арабських Еміратів, республіки Польща, Португальської республіки, Російської федерації, Румунії,республіки Сан Марино, республіки Сербія, республіки Сингапур, Словацької республіки, республіки Словенія, сполучених штатів Америки, королівства Таїланд, Турецької республіки, Фінляндської республіки,Французької республіки, республіки Хорватія, Чеської республіки, швейцарської конфедерації, королівства Швеція, Японської держави, тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку.
Крім того, до такого висновку прийшов Верховний Суд України який у своїй постанові від 12.04.2017 року у справі № 235/139/16-ц, зазначив, що надання такого дозволу суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення батька дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3 та виготовлення проїзних документів за кордон без згоди батька ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене позивачем, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк