РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 р. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, про що зроблено актовий запис №181. Від спільного подружнього проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння. Просить розірвати шлюб з відповідачем та залишити проживати неповнолітнього сина ОСОБА_3 з нею.

Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, провадження за позовом не відкрито, відповідно до пункту 11 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року подана позовна заява підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечує позивач.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 року.

З дослідженого судом свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є сварки, непорозуміння, котрі виникають між подружжям.

Позивач не бажає підтримувати подружніх, сімейних відносин з відповідачем, а також примирюватись та зберігати шлюб.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім'ї.

Враховуючи те, що згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Конвенція про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), виходячи з рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Вищезазначені норми Декларації та Конвенції вказують та наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини з матір»ю у разі коли батьки проживають окремо.

Проте, під час розгляду справи не встановлено жодних обставин, котрі б свідчили, що проживання дитини з позивачем може зашкодити її розвитку та вихованню та давали б суду підстави розлучити дитину з позивачем.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сім'я сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №181 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом із матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук