Справа №: 272/1066/17
Провадження № 2/272/40/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Палазюк В.М.

при секретарі Поліщук Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.10.2007 року в Міньковецькій сільській раді, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис № 4 та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину. Посилалась на те, що реєструючи шлюб мала намір створити сім`ю на довгі роки, однак сподівання не справдились. З часом в сімейному житті почалися негаразди, сварки на грунті побутових умов, внаслідок чого подружжя припинило спільне проживання остаточно та не має спільного бюджету. Вважає подальше збереження сім?ї не можливим. Діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач надає незначну матеріальну допомогу, працює не офіційно та має дохід, інших утриманців не має, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила позов задовольнити, зазначивши при цьому, що сім"я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер та на її утриманні повністю знаходяться її діти. Відповідач зазначила, що відповідач відноситься до неї як до речі, яка є його власністю, застосовує фізичне, психологічне та економічне насильство щодо неї. Вона неодноразово хотіла шлюб розірвати, але на даний час її рішення є остаточним, тому на розірванні шлюбу вона наполягає і примирення вважає неможливим.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав повністю, однак в подальшому при розгляді справи по суті заперечив проти розірвання шлюбу, вважаючи можливим надати їм строк на примирення. Щодо стягнення аліментів позовні вимоги не визнав та пояснив, що і без рішення суду надавав кошти на утримання своїх дітей. На даний час він не працює, дружина працює, а дітей глядить його мати, яка проживає разом з ними.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 17.10.2007 року в Міньковецькій сільській раді, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Відповідач є батьком дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5-6). Згідно довідки Павелківської сільської ради № 602 від 26.09.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом зі своїми дітьми в с. Павелки, вул. Центральна, 37, Андрушівського району та на її повному утриманні знаходяться її діти (а.с.7).

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер.

Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, посилаючись на те, що неодноразово давала такий шанс, однак поведінка чоловіка не змінюється, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що справа в суді розглядається три місяці і за цей час відповідач не знайшов порозуміння з позивачкою, суд не знайшов підстав для надання сторонам строку для примирення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка сільської ради, яка відповідачем не спростована, суд вважає, що з відповідача повинні утримуватись аліменти на їх утримання на користь позивача.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно позивачу за її бажанням залишається прізвище - ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований у Міньковецькій сільській раді, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис № 4 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Муц) ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Позивачці при реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи стягнення з 29.09.2017 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19.01.2018 року.

Суддя:ОСОБА_6