Справа № 161/3635/17 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/53/18 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Галицька І.П.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його та відповідача мати ОСОБА_5 і після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Вказує, що матір'ю був складений заповіт, за яким вона все належне їй майно заповіла в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_6

В подальшому, ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_6 ніяких дій по прийняттю спадщини не вчиняв та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_5, а тому вважає, що неприйнята ОСОБА_6 спадщина в розмірі 3/8 частки підлягає успадкуванню за законом ним та відповідачем по 3/16 частки за кожним. Просив визнати за ним право власності на 3/16 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина на належне їй майно - 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

28.12.2010 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_6 не вчиняв дій щодо прийняття спадщини, дійшов висновку, що останній відмовився від спадщини, та застосував положення ст. 1275 ЦК України, частиною першою якої передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Такий висновок суду є помилковим у зв'язку з таким.

Порядок і спосіб вчинення дій щодо відмови від прийняття спадщини передбачено статтею 1273 ЦК України. Приписами частини першої цієї статті передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_6 не подавав, тому відсутні правові підстави вважати його таким, що відмовився від прийняття спадщини, виходячи з положень статті 1273 ЦК України.

Частиною першої статтті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Тобто законодавець поряд із правовою категорією відмови від прийняття спадщини, визначає поняття прийняття або неприйняття спадщини. Із системного аналізу положень статтей 1268, 1269, 1270 ЦК України можна дійти висновку, що у разі, якщо спадкоємець не вчинив дій, передбачених цими статтями, а саме, якщо він не проживав постійно із спадкоємцем на час відкриття спадщини, не відноситься до осіб, які згідно з законом вважаються такими, що прийняли спадщину, не подав заяви про прийняття спадщини, спадкоємця слід вважати таким, що не прийняв спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини із спадкоємцем не проживав, був дієздатним, отже, виходячи з положень статтей 1268,1269,1270 ЦК України, він не прийняв належної йому ? частки у спадковому майні після смерті матері, яке складається з 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Не прийнята частка становить 3/8 від цілого будинку. за таких обставин до спірних правовідносин не підлягає застосуванню норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої, якщо від прийняття спадщини відмовився один зі спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну, оскільки спадкоємець ОСОБА_6, який помер після відкриття спадщини, не відмовлявся від її прийняття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Із змісту заповіту, складеного ОСОБА_5 вбачається, що спадкодавець у заповіті визначила частки двох спадкоємців, зазначивши про рівність цих часток, тобто, кожному із спадкоємців заповіла по ? частині спадкового майна, один з яких належної йому частки не прийняв.

Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно з положенням статті 1222 ЦК України спадкоємцями можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на день смерті спадкодавця.

Врахувавши викладене та проаналізувавши положення статей 1222, 1223, 1245 ЦК України, суд приходить до висновку, що 1/2 частина з належної спадкодавцю ? частки будинку (3/8 частин від цілого будинку), яку спадкодавець заповідала своєму синові ОСОБА_6- брату позивача, який її не прийняв, слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом (статті 1261 - 1265 цього Кодексу).

Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця є син ОСОБА_2, позивач у справі, та ОСОБА_3, дочка, відповідач у справі, тому кожен із них має право на спадкування по 3/16 частин цього будинку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції наведеного не врахував, неправильно витлумачив положення ст. 1275 ЦК України, не врахував положень статтей 1223, 1245, 1268, 1273, ЦК України, у зв»язку з чим рішення Луцького міськрайонного суду підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

На підставі пункту 4 «б» частини 1 статті 382 , пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 704 грн., сплачений позивачем ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 його користь.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: