Номер провадження 2/201/549/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_4 В поданому позові ОСОБА_1 з урахуванням уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача на її корить аліменти у розмірі 6000 грн. на місяць.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що вона є інвалідом ІІ групи та є непрацездатною особою, яка отримує щомісячно пенсію у розмірі 1463 грн. Позивач потребує постійного догляду та лікування. На сьогоднішній день їй проведена операція, вартість якої склала 60000 грн. Відповідач є її донькою, якій вона подарувала частину домоволодіння, має постійне місце роботи, але відмовляється надавати їй матеріальну допомогу.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач у зв'язку із хворобою вимушена була звільнитися з роботи, є безробітною, натомість позивач отримує пенсію у розмірі 1463,65 грн., що є більшим від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п. 9 п. 1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 є донькою позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с.4) та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.5).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою пенсійного віку (а.с.13), має другу інвалідності (а.с.8). Згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого позивач має діагноз контрактура лівого кульшового суглоба, стан після ревізійного ендопротезування лівого кульшового суглоба системою ОРТЕН (а.с. 74-76).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Згідно із договором дарування нерухомого майна від 15 липня 2011 року указане нерухоме майно належить відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 9)

Згідно із довідкою Центрального об'єднаного УПФУ в м. Дніпрі пенсія позивача складає 1847,03 грн. (а.с.90), також відповідно до довідки УСЗН Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_1 отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 2015 року у розмірі 2789,63 грн. (а.с. 91)

Статтею 202 СК України визначені обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Позивач ОСОБА_1 отримує пенсію в сумі 1847,03 грн. щомісячно та отримує субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2789,63 грн. Прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність, на момент ухвалення рішення складає 1373 грн. Окрім того, позивач має ще одну доньку ОСОБА_7 (а.с. 56)

Щодо доходів відповідача, то слід зазначити, що згідно із довідкою Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_4 працювала у Управлінні на посаді старшого інспектора та отримувала в середньому на місяць заробітну плату у розмірі 4072,73 грн. (а.с.66). Відповідач має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 65). Згідно із копією трудової книжки відповідач звільнена з займаної посади за власним бажанням з 24 листопада 2017 року (а.с. 80). Відповідач та її чоловік ОСОБА_6 страждають на ряд захворювань та їм проводилося ряд обстежень та призначалися ліки (а.с. 58-62).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4, яка на даний час не працює, потребує лікування та має на утриманні неповнолітню дитину, не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 в розмірі 6000 грн., а тому суд вважає за необхідне стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14 серпня 2017 року.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст. 144 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 202 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на непрацездатну матір задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) аліменти на її утримання в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісяця, починаючи з 14 серпня 2017 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.П. Ходаківський