Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 645/9580/15-ц

провадження № 61-29702св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року у складі головуючого судді Бондарєвої І. В. та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним однією сім'єю до лютого 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6

З травня 2015 року відповідач повністю перестав приймати фінансову участь в утриманні дитини, забезпеченні необхідним одягом, відповідними умовами проживання, розвиваючими заняттями та оздоровленням. Відповідач є приватним підприємцем та надає послуги з комп'ютерного програмування, консультування з питань інформатизації, веде діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем. Загальна сума доходу відповідача за період з 01 грудня 2013 року по 31 березня 2015 року склала 54 700,08 доларів США, а середньомісячний дохід - 3 418,76 доларів США.

Оскільки відповідач аліментів на дитину не сплачує, ОСОБА_4 з урахуванням уточнень до позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн підлягає індексації. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за перший місяць у розмірі 3 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року рішення районного суду змінено. Стягнуто визначені судом першої інстанції аліменти починаючи з 08 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року залишено без змін.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року змінити та викласти його в новій редакції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки позивачем заявлено позов про стягнення аліментів на дитину саме у частці від доходу відповідача, а не у твердій грошовій сумі.

Також судами не встановлено дійсний розмір доходів відповідача, чим порушено право дитини на гідний рівень життя.

Крім того, апеляційний суд не врахував положення статті 191 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її із суду першої інстанції.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 645/9580/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року представник ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просила залишити його без змін.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є приватним підприємцем, його фактичний дохід або заробіток підтверджуються документами, які подаються до контролюючих органів.

Змінюючи рішення та визначаючи дату стягнення аліментів починаючи з ухвалення рішення суду по цій справі, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 від відповідача у лютому 2015 року отримала 8 300 доларів США на утримання сім'ї. Позивач пояснила, що вона їх використала на свій розсуд, у тому числі на свої особисті потреби.

Колегія погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Суд установив, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, батьком неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року.

Дитина проживає з матір'ю - ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач проживає окремо від дитини, інших дітей не має, його стан здоров'я задовільний.

Також судом встановлено, що відповідач з 19 лютого 2015 року постійно проживає в м. Воронєж (Росія), є підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до довідки від 23 березня 2017 року про матеріальний стан розмір прибутку відповідача в період з серпня 2016 року до березня 2017 року коливався від 28 000 руб. у листопаді 2016 року, що відповідає 10 980 грн, до 35 000 руб. у грудні 2016 року, що відповідає 15 021,00 грн.

Суди попередніх інстанцій, виходячи з інтересів дитини, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та правомірно стягнули з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі.

Аргументи касаційної скарги, що судами не встановлено дійсний розмір доходів відповідача, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Також спростовуються доводи касаційної скарги, щодо необхідності стягнення аліментів з листопада 2015 року, оскільки апеляційним судом було встановлено надання ОСОБА_5 позивачеві у лютому 2015 року грошових коштів у розмірі 8 300 доларів США саме на утримання їх неповнолітнього сина. Факт отримання вказаних грошових коштів від відповідача ОСОБА_4 не заперечувала.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року у не скасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат