Справа № 2-20/12
Провадження № 2-др/752/5/18
У Х В А Л А

щодо постановлення додаткового рішення

19.01.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

при секретарі Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

в с т а н о в и в:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено.

Визнано недійсними абз. 4 п.5, п.6, п.8 договору купівля-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1726.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594, з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1385 кв.м.

Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 21 жовтня 2003 року.

Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 1 грудня 2006 року.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності, відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання недійним договору позики від 21 жовтня 2003 року - відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2013 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, було задоволено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про визнання правочину частково недійсним, задоволено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року, задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та додаткове рішення цього ж суду, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відхилено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2013 року в частині, що не скасована апеляційним судом та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишено без змін.

У червні 2017 року ОСОБА_9 подала заяву про ухвалення додаткового рішення в частині покладення на неї зобов"язань не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1, зокрема житловим будинком за вказаною адресою, позначеним на плані під літерою "А", як цегляний, нежитловою площею 132,4 кв. метри, житловою площею 88,50 кв.метрів, біля якого знаходять такі господарчі та побутові будівлі і споруди: сарай (2 поверха) під літерою "Б", басейн під літерою "В" та інші споруди, згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії. що треба виконати;

- судом не вирішено питання про судові витрати.

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу;

Вважаю, що обставини, які визначені ОСОБА_9, як підстави для ухвалення додаткового рішення, не грунтуються на положеннях ст. 270 ЦПК України. Згідно заявлених вимог ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом, серед інших вимог ставив питання про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, а також на проведені поліпшення, згідно з договором купівлі продажу від 23 вересня 2002 року з моменту укладення цього договору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна № 63095176 від 08.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Найда О.І. 06 липня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, номер запису про право власності - 15314410, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 00.

Право власності, яке визнано за ОСОБА_3, стосується нерухомого майна, індивідуальні ознаки якого, зокрема поштова адреса та технічні характеристики чітко визначені в рішенні апеляційного суду та конкретизовані в договорі купівлі - продажу, на який міститься посилання, що дозволяє відокремити (ідентифікувати) будинок з поміж іншого нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_9 зобов"язано не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 23.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_9 про постановлення додаткового рішення нема.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності;

за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про визнання правочину частково недійсним;

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору оренди від 1 грудня 2006 року; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя