ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2300/18 Справа № 2-1148/08 Суддя у 1-й інстанції - Ніколаєва І.К. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Лозівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Лозівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що 11.02.2007 року померла ОСОБА_3, якій належала земельна ділянка на території Лозівської сільської ради. Єдиний спадкоємець, син померлої - ОСОБА_1 відмовився від спадщини на користь позивачки. ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв'язку з пропуском строку звернення.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_3, а саме на земельну ділянку пай№298, загальним розміром 4,25 Га, яка знаходиться на території Лозівської сільської ради.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку (пай №298), загальним розміром 4,25 Га, яка знаходиться на території Лозівської сільської ради та яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №050543.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який не брав участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2007 року померла ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть І-КИ №199184 від 19.12.2007 року.

На момент відкриття спадщини померлій належала на праві приватної власності земельна ділянка (пай №298), загальним розміром 4,25 Га, яка знаходиться на території Лозівської сільської ради та яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП №050543.

ОСОБА_1 не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 01.10.2008 року відмовився від спадкового майна на користь ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв'язку з пропуском строку звернення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених обставин справи та вимог закону.

Після смерті ОСОБА_3, в управління спадщиною фактично вступила ОСОБА_2, яка до цього часу в повному обсязі здійснює права та обов'язки спадкоємця відносно спірного майна, а саме відкрито володіє, розпоряджається, користується, здає в оренду вказану земельну ділянку.

Апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів з приводу його заперечень щодо володіння та користування ОСОБА_2 спірною земельною ділянкою.

Судом не приймається до уваги довідка Лозівської сільської ради від 24 вересня 2008 року №430 про те, що на день смерті ОСОБА_3 з нею проживав ОСОБА_1, як така, що не підтверджена будь-якими належними та допустимими доказами.

Водночас, суд приймає до уваги довідку Лозівської сільської ради від 27 серпня 2018 року № 254 про те, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_3 та на час видачі довідки з нею не проживав і не проживає(а.с. 54). Обставини зазначені в довідці підтверджуються Актом від 14 вересня 2018 року, складеним сусідами померлої ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 з 1996 року і до цього часу не проживав і не проживає за адресою померлої, у сукупності з іншими доказами у справі(а.с. 55).

Згідно довідки Лозівської сільської ради від 13 вересня 2018 року № 272, померла ОСОБА_3 являлась двоюрідною тіткою ОСОБА_2В.(а.с. 58).

Більш того, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 01 жовтня 2008 року адресованої районному суду, він висловлює свою думку щодо спадщини, що лишилась після смерті ОСОБА_3, відмовляючись від неї на користь ОСОБА_2 та просив суд розглянути дану справу без його участі(а.с. 8).

Згідно ст. 1269 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1297 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_2 оформила право власності на спірну земельну ділянку та до цього часу відкрито володіє нею на протязі десятьох років.

У свою чергу, ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а також не здійснював будь-яких дій для реалізації своїх спадкових прав. Скаржником не надано суду доказів звернень до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав як на час смерті матері так і до даного часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2008 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_4

ОСОБА_5