Справа № 142/89/18
У х в а л а

про залишення позову без руху

"31" січня 2018 р. смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Щерба Н. Л., отримавши позовну заяву ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області, яка знаходиться в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Леніна, 85, , про визнання права власності на спадщину за законом, поновлення строку позовної давності, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2018 року на адресу Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області, яка знаходиться в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Леніна, 85, , про визнання права власності на спадщину за законом, поновлення строку позовної давності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями її було передано на розгляд судді Щербі Н. Л.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 175, 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В частині 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України з огляду на наступне.

Зокрема, позовна заява повина містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкємці першої, другої, третьої, четвертої, пятої черги.

В Цивільному кодексі УРСР підстави для спадкоємства визначені в статті 524, відповідно до якої спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Разом з тим, позивач ставлячи в позовній заяві вимогу про визнання права власності на майно, яке входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті діда по батьковій лінії, свою черговість спадкування не вказує та будь-яких доказів наявності родинних зв'язків із спадкодавцем чи проживання зі спадкодавцем однією сім'єю суду не надає.

Також, в позовній заяві позивачем третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору вказано ОСОБА_2 - матір позивача, яка, як вказує позивач в позовній заяві, від спадкування відмовилася, проте жодних доказів, які підтверджують вказаний факт до позовної заяви не додає та не зазначає, яким чином рішення у справі може вплинути на її права та обов'язки щодо однієї із сторін.

В позовній заяві позивач вказує, що його вступ у володіння та управління спадковим майном підтверджується довідкою Піщанської селищної ради, проте така в додатках до позовної заяви відсутня.

Крім того, позовна заява ОСОБА_1 містять формулювання позовної вимоги наступного змісту: поновити мені строк для звернення до суду з позовом, визнавши причину його пропуску поважною, в обгрунтування якої позивач в позовній заяві просить визнати поважною причину пропуску ним терміну позовної давності через невірне трактування положень ЦК України, які регламентують порядок прийняття спадщини. При чому позивач посилається на приписи ст. 257 та ст. 267 ЦК України як правове обґрунтування та фактично підставу позову в цій частині.

Однак, з урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, дана вимога не містить самого змісту позовної вимоги, є не конкретизованою, та з неї не можливо встановити на захист якого цивільного права та/або інтересу остання спрямована.

Крім того, слід зазначити, що ст. 257 та ст. 267 ЦК України є нормами матеріального права, які визначають правову природу інституту позовної давності, та згідно яких позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто визначає строк звернення до суду з вимогою про захист порушеного права.

Причому, в ч. 3 ст. 267 ЦК України, визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, враховуючи, що спір стосується реалізації позивачем спадкових прав, а тому в розумінні ЦК України та ЦПК України, з точки зору посилання позивача на приписи ст. 257 та ст. 267 ЦК України, вищевказана вимога не є позовною вимогою.

В контексті вказаної позовної вимоги, вважаю за необхідне роз'яснити позивачу, що в ст. 550 ЦК УРСР (1963р.) передбачено підстави та порядок продовження строку на прийняття спадщини. Аналогічний по суті інститут права міститься також в ч. 3 ст. 1272 ЦК України (2003р.), якою передбачено підстави та порядок надання додаткового строку, достатній для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини.

Вимоги позовної заяви в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно обґрунтованні посиланням на приписи як ЦК УРСР (1963р.) так і ЦК України (2003р.), водночас, згідно приписів п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.), правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, роз'яснив судам, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, тобто просить суд встановити факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судом в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1 762 гривні.

Таким чином, за вимогу в порядку окремого провадження ОСОБА_1 слід було сплати судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок, про що надати суду підтверджуючий документ.

Окрім іншого, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В частині 1 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частина 2 ст. 95 ЦПК України вказує, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте копії письмових доказів, які додані ОСОБА_1 до позовної заяви, зазначеним вимогам не відповідають, оскільки належним чином не засвідчені.

Враховуючи вказані обставини, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу привести її у відповідність до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та розяснити, що в іншому разі позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області, яка знаходиться в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, вул. Леніна, 85, , про визнання права власності на спадщину за законом, поновлення строку позовної давності, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, викладених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, розяснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: