П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року місто Київ

Унікальний № 755/15422/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/159/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Шахової О.В., Головачова Я. В.,

при секретарі - Іваницькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О. 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання виконання мирової угоди,

в с т а н о в и в :

Згідно п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами від 15 грудня 2017 року) апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту пунктів 8,9 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» про зобов'язання виконання мирової угоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі (а.с.15-17).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що ухвала є передчасною, помилковою і незаконною, оскільки у разі невиконання однією із сторін мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Крім того, відсутність постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови у вищевказаному позові.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення рекомендованою кореспонденцією, у зв'язку з чим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно вставлено судом першої інстанції, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2012 року було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та РССКП «СКПКПО» в особі ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Провадження у цивільній справі № 2-5358/11 за позовною заявою ОСОБА_2 до РССКП «СКПКПО» про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії та за позовом ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства РССКП «СКПКПО» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення та поновлення на роботі - закрито. Дана ухвала набрала законної сили.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд першої інстанції виходив з того, що з підстав, які є тотожним підставам пред'явлення позову у даній справі, було укладено мирову угоду між тими самими сторонами про той самий предмет та закрито провадження у справі.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з даним позовом позивач обрав не вірний спосіб захисту, оскільки порядок виконання ухвали про затвердження мирової угоди визначений Законом України «Про виконавче провадження» та безпосередньо здійснюється державним виконавцем в порядку, визначеному законодавством України.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження».

Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент затвердження мирової угоди) показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Для застосування передбаченої пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

В даному випадку, суд першої інстанції, перевіривши відповідність ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2012 року вимогам, закріпленим у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» дійшов правильного висновку про необхідність звернення позивача до державної виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали суду про визнання мирової угоди, вірно вважав, що позивач повинен звернутися до державної виконавчої служби, а не до суду.

З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі є законним та обґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, на які посилається скаржник не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 січня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: Я.В. Головачов

О.В.Шахова