У Х В А Л А

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 521/8260/17

провадження № 61-909 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28 грудня 2017 року звернулася з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, просила суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року по справі №521/8260/17 про забезпечення позову та ухвалити постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Щодо права на касаційне оскарження ухвали суду про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, то суд має врахувати, що за правилами пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, в чинній редакції, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пункті 3 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України, в редакції на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, сторони ти інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, не мали права оскаржити ухвалу суду про забезпечення позову.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України, в чинній редакції, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Резюмуючи наведене, суд зробив висновок, що скаржник має право на звернення до суду з касаційною скаргою на ухвалу про забезпечення позову за правилами ЦПК України в чинній редакції.

Судом встановлено, що касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою. Зокрема, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та касаційне провадження не може бути відкрите, оскільки у порушення пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України скаржником неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, коли скаржником зазначено - Верховний Суд України, який з 15 грудня 2017 року припинив свою діяльність відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Судом встановлено, що скаржником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України - не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, що підтверджується актом управління забезпечення автоматизованого документообігу суду від 03 січня 2017 року. Згідно з цим актом під час розкриття конверта (пакета) з касаційною скаргою не виявлено додатку - квитанції про сплату судового збору.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

З аналізу наведених норм та правил суд зробив висновок, що скаржник повинен надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 320,0 гривень, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини п'ятої статті 392 ЦПК України якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ:22030102.

З огляду на невідповідність поданої скарги вимогам процесуального закону, чинного на момент її подання, враховуючи, що провадження за зазначеною скаргою не було відкрито, до цієї скарги мають бути застосовані правила статті 393 ЦПК України щодо повноважень суду залишати скаргу без руху.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтею 58 Конституції України, статтями 293, 324 ЦПК України в редакції Закону від 18 березня 2004 року, статтями 3, 185, 353, 389, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, СУД

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування - залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 19 лютого 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний