Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що вона у період з 2004 року по теперішній час займається волонтерською діяльністю, а саме надає допомогу військовослужбовцям, які проходять службу у зоні проведення антитерористичної операції в окремих районах Луганської та Донецької області. У 2016 року відповідач попросив для себе допомогу у вигляді оптичного прицілу на автомат Калашникова та ремінно-плечову систему. 16 листопада 2015 року позивач відправила відповідачу за допомогою Нової Пошти оптичний приціл вартістю 10 500,0 грн. та ремінно-плечову систему. Однак у квітні 2017 року відносини між позивачем та відповідачем раптово погіршилися. Після чого в соціальній мережі Фейсбук за ініціативи відповідача почалася інформаційна кампанія з опорочення позивача, а саме в ході колективного обговорення особистості позивача за участі відповідача, ОСОБА_4 та інших осіб було у принизливій та непристойній формі стверджено, що позивач є «підстаркуватою, одинокою, безробітною алкоголічкою, яка пропиває мамину пенсію. Такі принизливі висловлювання і публічне обговорення викликали у позивача сильні душевні страждання та стрес, що в свою чергу спричинило серйозний розлад здоров'я. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача шкоду, завдану ушкодженням здоров'я у розмірі 9 921,86 грн., стягнути моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги. У вступному слові виклав обставини, аналогічні зазначеним у позові. Додатково пояснив, що рішення суду, яким встановлена протиправність дій відповідача відсутнє. Протиправність дій та причинний зв»язок підтверджується наданими суду доказами.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.

21 жовтня 2016 року позивач придбала оптичний приціл вартістю 10 500,0 грн., а 15 лютого 2017 року - ремінно-плечову систему вартістю 2 142,90 грн. (а.с. 63, 64, 74)

16 листопада 2015 року позивач відправила відповідачу за допомогою Нової Пошти оптичний приціл вартістю 10 500,0 грн. та ремінно-плечову систему вартістю 2 142,90 грн. (а.с. 61).

Позивач просить стягнути шкоду, завдану ушкодженням здоров'я у розмірі 9 921,86 грн. та моральну шкоду у розмірі 70 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції.

Відповідно до ч.ч. 1. 2, 4 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України».

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо( ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Як роз'яснено в п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Заявляючи позовні вимоги про шкоди, завданої ушкодженням здоров'я у розмірі 9 921,86 грн. та моральної шкоди у розмірі 70 000,00 грн., позивач посилалася на поширення недостовірної та негативної інформації та ушкодження здоров'я спричинили глибокі страждання, порушення її нормального способу життя, шкоду для її репутації як надійного волонтера, порушення звичайних людських зв'язків, зниження працездатності, втрату віри в людей та мотивації до волонтерської діяльності.

На підтвердження заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надано копію електронного листування (а.с.52-60, 62, 65-73, 75-136); виписки лікаря кардіолога Ірпінського військового госпіталю від 05 та 10 квітня 2017 року (а.с.138); копії результатів медичних аналізів (а.с.140-146); копію медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 147-161); копію товарних та фіскальних чеків на придбання ліків (а.с.162-170).

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Однак, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 28, 31, 32 Конституції України,ст.ст. 15, 16, 23, 1166. 1167, 1168, 1195 ЦК України, п.п. 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної шкоди відмовити.

Повний текст рішення складено 18 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна