У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

секретаря Терпай С.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Через канцелярію суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що предметом спору є визнання протиправними дій приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який 11.07.2017 року вчинив виконавчий напис № 7621, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 109 281,36 грн. Вважають, що виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, зокрема, без дотримання вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», на підставі документів, що не свідчили про безспірність заборгованості; узгодження з позивачем неустойки (штрафів) не було та вимоги заявлені понад загальну і спеціальну позовну давність. У звязку з наведеним, просять зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 54934764 за постановою державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5 від 23.10.2017 року з виконання виконавчого напису нотаріуса № 7621, виданого 11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до набуття законної сили рішення у справі. У випадку не забезпечення позову, позивач понесе значні матеріальні втрати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом, щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання, або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, враховуючи те, що між сторонами наявний спір про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який перебуває на розгляді в суді, суд приходить до висновку про достатність підстав для вжиття заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 54934764 за постановою державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_5 від 23.10.2017 року з виконання виконавчого напису нотаріуса № 7621, виданого 11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 - до набуття законної сили рішенням у справі № 308/12485/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний виконавець Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6