Номер провадження: 22-ц/785/206/18
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року,

встановила:

У грудні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідачівОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку борг за кредитним договором №0 від 25.12.2007 року в розмірі 30856,25 доларів США, з яких: заборгованість за основним та простроченим кредитом 28012,32 доларів США; заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 2843,93 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 3111,92 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 12146,55 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 не виконав прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла перед ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість. ОСОБА_3 є поручителем за договором поруки №169749 від 25.12.2007 року та несе відповідальність за належне виконання кредитних зобов'язань, прийнятих ОСОБА_2

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28012,32 доларів США, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 2843,93 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 3111,92 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 12146,55 гривень. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Стягнено в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовій збір в розмірі 11249,94 грн.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позову. Інші сторони судове рішення не оскаржували.

Апелянт в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законим є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в наступному було перейменовано в ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, відповідно до умов п. 1.1 якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 32000,00 доларів США, строком користування до 25.12.2028 року (п.1.2.1. договору).

За договором поруки №169749 від 25.12.2007 року ОСОБА_3, як поручитель, прийняла на себе зобов'язання за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №0 від 25.12.2007 року в повному обсязі. Додатково зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед кредитором, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити за його користування проценти в розмірі 12,4% річних. При цьому сторонами договору було визначено, що повернення кредиту та процентів здійснюється ОСОБА_2 шляхом внесення ануїтетних платежів 25 числа кожного календарного місця строку кредитування.

Згідно п. 5.5 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані у порядку встановленому розділом 12 кредитного договору проценти.

Умови договору відповідачем ОСОБА_2 належним чином виконані не були, внаслідок чого Банком за договором кредитування станом на 15.12.2015 року була нарахована заборгованість в розмірі 30856,25 доларів США, з яких: заборгованість за основним та простроченим кредитом 28012,32 доларів США, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 2843,93 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 3111,92 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 12146,55 грн., нараховані за період з 29.03.2015 року по 15.12.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність у позивача права на звернення до суду в зв'язку з не направлення Банком повідомлення про дострокове повернення кредиту, спростовується матеріалами справи, а саме, письмовою вимогою, направленою на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 07.10.2015 року та їх отримання відповідачами, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.30-38).

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт не згоден з розрахунком заборгованості ПАТ «Укрсиббанк», проте свого розрахунку до апеляційної скарги не надав, розрахунок не спростував.

Як на підставу задоволення скарги, апелянт посилається на те, що відповідач не отримував вимоги банку про дострокове погашення заборгованості. Проте, зазначені доводи скарги також є безпідставними, оскільки матеріали справи містять докази щодо направлення вимоги рекомендованим листом з повідомленням (а.с.34-35, 37).

Апелянтом зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень ПАТ «Укрсиббанк» на видачу кредитів в іноземній валюті, проте матеріали справи містять копії банківської ліцензії №75, Дозвіл №75-2, додаток до дозволу №75-2. (а.с.42-45), тому твердження апеляційної скарги є безпідставними.

Крім того, факт отримання ОСОБА_2 кредитних грошових коштів, всупереч твердженню апеляційної скарги, підтверджується меморіальним ордером № від 25.12.2007 року (а.с.148).

Доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ «Укрсиббанк». Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 01 лютого 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець