АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року суд апеляційної інстанції у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Кулікової С.В.
при секретаріПотапьонок К.В.
за участю представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача Рибака І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фовард» про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вимогами спонукати ПАТ « Банк Фовард» вчинити дії, а саме припинити дію заяви-оферти, закрити рахунок, стягнути з ПАТ « Банк Фовард » суму сплаченого судового збору у розмірі 1 600 грн. /а.с.4/

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 66-69/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року та постановити нове, яким позов задовольнити.

№ справи 761/15325/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/774/2018
Головуючий у суді першої інстанції:Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, ОСОБА_7 посилалась на незаконність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема, не взято до уваги довідку банку №22/7-06-00235 від 04.11.2013 року, про повне погашення заборгованості та закриття рахунку. Зазначала, що вже після закриття рахунку їй було неправомірно нарахована комісія у розмірі 150 грн. Вказувала на те, що відповідно до виписки по рахунку від 21.11.2013 року, рахунок НОМЕР_1 було поповнено на 62 грн., хоча жодних операцій нею не проводилося. В подальшому банк, згідно виписки без відома позивачки проводив і продовжує проводити операції з видачі кредитних коштів в різних сумах та самостійно здійснює погашення на незначні суми, що свідчить про надуману заборгованість. Також зазначала, що тільки за повторним зверненням 03.10.2017 року, банком видано довідку про закриття рахунку. В частині порушень судом першої інстанції процесуальних норм права вказувала, що суддею Рибак М.А. було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки разом з ним перебувала секретар, а відповідно до ст. 96 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу.

Представник ПАТ «Банк Форвард» звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи про те, що рішення судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване. Зазначав про те, що всі дії банку відповідають вимогам п.4.1-4.3.,4.6. Умов надання та обслуговування платіжних карток. Також вказував і на те, що вимоги позивача щодо припинення дії оферт-заяв № 109281979, № 109269774, № 109279375 не відповідають положенням ЦК України, оскільки пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Згідно умов оферти № 109281979 (п.1.4.2.) поданої позивачем до банку, акцептом оферти позивач попросила вважати дії по відкриттю рахунку. Рахунок було відкрито 24.09.2017 p., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_6, а отже відбувся акцепт оферти та факт укладення договору про надання та використання платіжної картки № 109281979. Таким чином відмовитись (припинити дії оферти) від оферти Позивачка могла лише в день подачі оферти - 24.09.2013 р. (тобто до її акцепту Банком, який відбувся в той самий день).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доводи та заперечення інших учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 24.09.2013 року позивач підписала заяву № 109281979 та подала її до ПАТ «Банк Руский Стандарт», на підставі чого банк прийняв пропозицію і уклав з позивачем договір про надання та обслуговування платіжної картки №109281979, відкрив рахунок № НОМЕР_6, і надав у користування платіжну картку № НОМЕР_5. /а.с.7-8/

24.09.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №109279375, в рамках якого Банк відкрив рахунок № НОМЕР_4 та надано кредит у розмірі 16 782,00 грн., на підставі заяви позивача, банк прийняв пропозицію і уклав з ОСОБА_7 договір банківського обслуговування №109269774, відкрив рахунок НОМЕР_2 та надав у користування платіжну картку НОМЕР_3. /а.с. 18/

Станом на 04.11.2013 року, заборгованість за договором банківського обслуговування №109269774 від 24.09.2013 року відповідно до умов якого відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 та випущено платіжну картку НОМЕР_3 відсутня та рахунок закритий. /а.с. 6/

Внаслідок систематичного порушення строків оплати заборгованості, було сформовано і виставлено заключний рахунок-виписку на загальну суму заборгованості у розмірі 1230, 78 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 526 ЦК України про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; ст. 598 ЦК України про те, що припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; п. 12.1 Умов по картках яким передбачено, що клієнт має право відмовитися від договору, а саме відмовитись від використання картки і розірвати договір, у зв'язку з чим надати письмову заяву по формі, встановленій банком та повернути картку, вказана заява повинна бути надана не пізніше ніж за 60 календарних днів до передбачуваної дати розірвання.

Встановивши, що заяв про припинення договору не надходило, у відповідності до тарифів з рахунку позивача була списана плата за обслуговування картки в розмірі 150,00 грн., через систематичне порушення строків оплати заборгованості, було сформовано і виставлено заключний рахунок-виписку на загальну суму заборгованості 1230,78 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не здійснила усіх дій, передбачених умовами договору для його розірвання та припинення надання послуг, в тому числі і з використання платіжної картки та її обслуговування, а тому позовні вимоги необгрунтовані.

Доводи апеляційної скарги, щодо довідки банку №22/7-06-00235 від 04.11.2013 року, про повне погашення заборгованості та закриття рахунку, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що суперечать іншим матеріалам справи в їх сукупності, оскільки окрім закриття кредитного договору та погашення заборгованості, позивачем повинні були вчинятись дії також щодо відмови від використання картки і розірвання договору, у зв'язку з чим повинна була бути надана письмова заява по формі, встановленій банком та повернення картки. Жодних доказів вчинення таких дій позивачем в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

В частині доводів апеляційної скарги щодо вчинення банком зарахувань по закритому рахунку, колегією суддів доводи також не приймаються до уваги, оскільки банком вчинялись дії у відповідності до п. 4.6. Умов надання та обслуговування платіжних карток, а саме: всі комісійні винагороди, плати, а також проценти за користування кредитом та інші платежі належать до оплати клієнтом на вимогу банку і списуються банком з рахунку без надання клієнтом платіжного доручення у разі відсутності коштів на рахунку за рахунок кредиту в межах платіжного ліміту, і в порядку черговості, установленої даними умовами.

В частині, що стосується процесуальних порушень, апелянтом не доведені порушення таємниці нарадчої кімнати, у зв'язку з чим доводи в цій частині також не беруться до уваги колегією суддів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: