Номер провадження: 22-ц/785/3989/18
Номер справи місцевого суду: 523/5639/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Справа №523/5639/17

Провадження №22-ц/785/3989/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку, передбаченому статтею 369 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Кисельова В.К. 13 грудня 2017 року в м. Одеса,-

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 08.03.2017 року вона в магазині «Miraton» за адресою: м. Одеса, вул. С. Палія (Дніпропетровська дорога), 118, у ФОП ОСОБА_3, придбала за 2 154,00 гривень пару взуття, а саме жіночі кросівки 39-го розміру. Разом із кросівками позивачка придбала за 199,00 гривень комбі клінер-набір для очищення шкіри. Загальна вартість покупки становила 2 353,00 гривень.

Позивачка посилалася на те,що при купівлі товару в магазині вона побачила, що на лівому кросівку м'який його підносок зморщений. Однак продавець її запевнила, що позивачці лише так здається, і що під час першої ж носки цей недолік зникне.

ОСОБА_2 придбала в магазині це взуття і вже вдома замітила ще один недолік, а саме, що на кросівці його язичок на цілий сантиметр довше, аніж у правого кросівка. Позивачка вирішила повернути взуття в магазин та забрати гроші.

15.03.2017 року позивачка звернулась у магазин із письмовою заявою до ФОП ОСОБА_3 про повернення коштів або обмін товару на інший.

20.03.2017 року позивачка отримала письмову відповідь, якою їй було відмовлено у поверненні грошових коштів з посиланням на те, що виявлені позивачкою недоліки взагалі не є недоліками взуття, і зморщування товару та витягування язику на лівій півпарі сталося в результаті його експлуатації (носіння та відповідного догляду), що не передбачає вину виробника товару.

ОСОБА_2 почала носити взуття, після чого знову звернула увагу на неякісність придбаного товару, відчувала дискомфорт при його носінні, естетичний вигляд взуття не влаштовував.

Позивачка вважає, що зазначені недоліки є істотними та усі вони є виробничими, оскільки при будь-якій їх експлуатації нею виникнути вони не могли.

Крім того, позивачка вважає, що оскільки комбі клінер-набір для очищення був придбаний у відповідача саме для догляду за цим взуттям, то з відповідача повинні бути стягнуті грошові кошти і за цей засіб.

Позивачка остаточно просила: стягнути з відповідача ФОМ ОСОБА_3 на свою користь суму грошових коштів за продажу неякісного товару у розмірі 2353,00 грн; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь грошову суму у розмірі 10 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої продажом неякісного товару.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 рокуу справі №523/5639/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: суд першої інстанції помилково застосував ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»; суд першої інстанції не врахував того факту, що взуття нею було придбано вже з наявними вадами, та ці вади не виникли в результаті носіння нею взуття.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив до суду.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому статтею 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2., підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те, що позивачка не довела обставини, на які вона посилається, як на підставу задоволення її позову, тому справа була розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.03.2017 року ОСОБА_2 у магазині «Miraton» у ФОП ОСОБА_3, придбала жіночі кросівки за 2 154,00 грн. пару взуття, а саме жіночі кросівки 39-го розміру з артикулем 1710-26. Разом із кросівками позивачка придбала за 199,00 грн. комбі клінер-набір для очищення шкіри. Загальна вартість покупки становила 2 353,00 грн. / 38/.

15.03.2017 року позивачка зверталась до відповідача магазин із письмовою заявою про дефекти взуття, а саме, що на лівому кросівку м'який його підносок зморщений. При цьому, вона просила щоб їй повернули гроші або обміняли ці кросівки на нормальне взуття. В заяві позивачка зазначила всі недоліки / а.с. 38/.

Відповідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця товар.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції продавець /виконавець, виробник/ зобовязаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції.

Однак, будь-яких вимог з боку позивача щодо проведення експертизи взуття, а більш того надання письмової згоди позивачем на проведення експертизи, як це передбачає ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» до відповідача не надходило.

Тому посилання апеляційної скарги на не застосування цієї норми Закону є безпідставним.

Відповідно п. 8.2 ДСТУ ГОСТ 26167:2009 «Взуття повсякденне. Загальні технічні умови» гарантійний термін носіння взуття складає 30 (тридцять) днів з дня продажу через роздрібну мережу або з початку сезону, не враховуючи дня купівлі товару.

Відповідно до Додатку №1 Постанови КМУ від 19.03.1994року №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» для взуття весняно- осіннього асортименту, початок сезону обчислюється з 15 березня по 15 травня.

Використання взуття поза межами відповідного сезону є порушенням правил його експлуатації. За таких умов використання Позивачем взуття у період з 08.03.2017 року по 15.03.2017 року є порушенням правил експлуатації такого взуття.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка взуття не носила, а недоліки взуття були присутні при їх купівлі, нічим, крім цієї заяви, не підтверджені.

Тому справа розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а», 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15.05.2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6