Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 635/816/13-ц

провадження № 61-1621 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області у складі судді Шинкарчука Я. А. від 1 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Довгаль А. П., Коровіна С. Г., від 19 лютого 2015 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2009 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 260 тис. доларів США зі сплатою 14 % річних на строк до 31 серпня

2017 року.

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконував, у зв'язку з чим станом на 14 липня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 318 579 доларів 76 центів США, що є еквівалентом 2 516 780 грн 12 коп., та 2 584 989 грн 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 207 тис. доларів 02 центи США, що є еквівалентом 1 635 300 грн 16 коп.; заборгованість за кредитом - 46 223 долари 65 центів США, що є еквівалентом 365 166 грн 84 коп.; заборгованість за процентами - 1 407 доларів 86 центів США, що є еквівалентом 11 122 грн 09 коп.; заборгованість за процентами - 63 948 доларів 23 центи США, що є еквівалентом 505 191 грн 03 коп.; пеня за прострочення погашення кредиту у розмірі 1 045 903 грн 71 коп., пеня за прострочення погашення процентів у розмірі 1 539 085 грн 97 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 318 579 доларів 76 центів США, що є еквівалентом 2 516 780 грн 12 коп., та 2 584 989 грн 68 коп.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2013 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2007 року у розмірі 318 579 доларів 76 центів США, що є еквівалентом 2 516 780 грн 12 коп., та 2 584 989 грн 68 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 207 тис. доларів 02 центи США, що є еквівалентом 1 635 300 грн 16 коп.; заборгованість за кредитом - 46 223 долари 65 центів США, що є еквівалентом 365 166 грн 84 коп.; заборгованість за процентами - 1 407 доларів 86 центів США, що є еквівалентом 11 122 грн 09 коп.; заборгованість за процентами - 63 948 доларів 23 центи США, що є еквівалентом 505 191 грн 03 коп.; пеня за прострочення погашення кредиту у розмірі 1 045 903 грн 71 коп., пеня за прострочення погашення процентів у розмірі 1 539 085 грн 97 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції виходив із того, що договір є обов'язковим для виконання, оскільки ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, то це є підставою для стягнення з нього заборгованості за цим договором.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником - ОСОБА_2, відхилено. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 1 квітня 2013 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що відповідно до пункту 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно, в термін з «26» по останнє число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 2 167 доларів США, згідно з графіком зниження розміру заборгованості. Відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її стягнення з ОСОБА_1

29 липня 2015 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстнації розглянув справу у відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим він був позбавлений процесуальної можливості реалізувати право на заявлення клопотань, зокрема, про застосування позовної давності, положень частини третьої статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, призначення судової економічної експертизи. Апеляційний суд також належним чином не повідомив про розгляд справи ОСОБА_3 та розглянув справу за його відсутності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 31 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 260 тис. доларів США зі сплатою 14 % річних на строк до 31 серпня 2017 року.

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Проте апеляційний суд у порушення вимог пункту 5 частини першої

статті 411 розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, про що останній зазначає у касаційній скарзі. При цьому не перевірив доводів відповідача про відсутність у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, та доводів щодо значного перевищення розміру неустойки розміру збитків.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта