Справа № 494/1172/17
Провадження № 2/494/54/18
01.02.2018 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу №494/1172/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
29.11.2017 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалою суду від 30.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.
У своїй заяві позивач зазначила, що з 14.01.2006 року по 02.11.2011 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Від спільного проживання мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 02.11.2011 року з відповідача було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, у сумі по 375 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач зазначила, що на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріального забезпечення, оскільки ходять до школи, кошти витрачаються на одяг, книжки, оплату навчання та харчування. Відповідач на даний час є працездатним та здоровим. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Оскільки заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (діє з 15.12.2017 року) та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, по справі призначено судовий розгляд, відповідно до п. 9 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. заяви підлягають розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.
У судове засідання 01.02.2018 року позивач не зявилася, разом з тим від ОСОБА_1 01.02.2018 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, вказала, що проти заочного розгляду не заперечує (а.с.33).
Відповідач у судові засідання 14.12.2018 року, 28.12.2017 року, 17.01.2018 року та 01.02.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Згідно довідки Березівського РС ГУДМС ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судом направлялись на вказану адресу судові повістки про виклик до суду, дві повістку відповідач отримав 19.12.2017 року та 18.01.2018 року, також один конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», інший конверт повернувся з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.21,25, 31-32).
Відповідно до пункту третього частини восьмої статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України від зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), то в даному випадку відповідач повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, а тому розгляд справи відбувався за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.
Частиною 4 статті 223 ЦПК України «У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)».
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, викладену у заяві від 01.02.2018 року, відсутність відповідача, повідомленого належним чином, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 02.11.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.4-5).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-8).
Позивач отримує аліменти на підставі виконавчого листа №2-539/2011 від 07.12.2011 року (а.с.8).
Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно статті8 Закону України "Про охорону дитинства" Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів».
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.»
З позовних вимог позивача вбачається, що вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст.192 ч.1 цього ж кодексу розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статтях 7 та 182 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку про збільшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа Березівського районного суду Одеської області від 07.12.2011 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до 28 червня 2024 року; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, тобто до 20.11.2026 року.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України…»
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доведеність позовних вимог, позов підлягає задоволенню повністю.
Керуючись статтями 12, 13, 133, 141, 229, 265, 273 ЦПК України, ст..180-182 Сімейного кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, стягнутих на підставі виконавчого листа Березівського районного суду Одеської області від 07.12.2011 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у наступному розмірі:
-на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 29.11.2017 року (день предявлення позову до суду) і до 28 червня 2024 року;
- на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 29.11.2017 року (день предявлення позову до суду) і до 20.11.2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, в дохід держави судовій збір в розмірі 640 грн. 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя І.А. Римар