Справа № 639/5808/17
Провадження № 4-с/639/8/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.

при секретарі судового засідання - Макушенко Т.В.,

за участю заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_3, старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові скаргу боржника ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 щодо відкриття виконавчого провадження за неналежними виконавчими документами,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, яку в подальшому уточнила, та просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 54427193, винесену 03.09.2017 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4за виконавчим листом, виданим Жовтневим районним судом м. Харкова по справі № 639/6501/16-ц про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в загальному розмірі 1157 грн 52 коп., по 578 грн 76 коп. з кожного, як прийняту за неналежним виконавчим листом та за заявою стягувача неналежного змісту; зобовязати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області закрити виконавче провадження № 54427193 та повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий документ для приведення його у відповідність з вимогами закону.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 26.05.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова на виконання рішення суду, яке набрало законної сили 03.05.2017, видано виконавчий лист по справі № 639/6501/16-ц про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в загальному розмірі 1157 грн 52 коп., по 578 грн 76 коп. з кожного.

01.08.2017 стягувачем ОСОБА_3 було подано до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області заяву про прийняття виконавчого документу.

03.08.2017 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 на підставі заяви стягувача ОСОБА_3 від 01.08.2017 та виконавчого листа № 639/6501/16-ц, виданого 26.05.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54427493.

На думку заявника, старший державний виконавець Кріт А.В. відкрила виконавче провадженні незаконно, з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень».

ОСОБА_1 вважає, що заява стягувача від 01.08.2017 про прийняття виконавчого документу не містить вимоги про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, не обґрунтовує обставини щодо відкриття виконавчого провадження для примусового виконання рішення суду, а містить лише прохання прийняти до виконання виконавчий документ. Заявник впевнена, що така заява за змістом не може бути прийнята державним виконавцем для відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_4 того, заявник вважає, що вказаний виконавчий лист № 639/6501/16-ц від 26 травня 2017 р. про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору в загальному розмірі 1157 грн 52 коп., по 578 грн 76 коп. з кожного видано з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому листі не містяться дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_1

Як у рішенні Апеляційного суду Харківської області від 03.05.2017, так і у виконавчому листі, виданому Жовтневим районним судом м. Харкова 26.05.2017, не містяться дані про реквізити особового рахунку стягувача, що робить неможливим, на думку заявника, сплату судового збору відповідачем у добровільному порядку та у встановлений законом строк, і порушує права відповідача на добровільну сплату присудженого судового збору.

ОСОБА_1 вважає, що закон не надає державному виконавцю повноважень встановлювати відсутні у виконавчому документі відомості щодо сторін виконавчого провадження з інших джерел, зокрема через запити державного виконавця до компетентних органів, оскільки всі обовязкові реквізити мають бути зазначені саме у виконавчому документі. За відсутності цих даних у виконавчому документі державний виконавець не може відкрити виконавче провадження та виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Заявник стверджує, що не повернувши у триденний термін виконавчий лист стягувачу ОСОБА_3 для приведення його у відповідність з вимогами закону, прийнявши від стягувача заяву неналежного змісту та відкривши виконавче провадження № 54427493, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в особі старшого державного виконавця Кріт А.В. вчинив корупційне правопорушення із ознаками кримінального правопорушення за статтями 364, 365, 367 КК України.

Заявник та представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали вказану скаргу, посилаючись на викладені в ній обставини.

Стягувач та старший державний виконавець Кріт А.В. вважали, що скарга задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до скарги докази, матеріали виконавчого провадження № 54427493, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною пятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що Жовтневим районним судом м. Харкова 26.05.2017 стягувачу ОСОБА_3 видано виконавчий лист № 639/6501/16-ц, відповідно до якого боржник - ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору у загальному розмірі 1157 грн 52 коп., по 578 грн 76 коп. з кожного (а.с. 6).

02.08.2017 ОСОБА_3 звернулася із заявою до начальника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області щодо прийняття виконавчого документа до виконання (а.с. 7).

03.08.2017 на підставі вказаної заяви стягувача старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54427493 щодо примусового виконання виконавчого листа № 639/6501/16-ц, виданого 26.05.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 578,76 грн (а.с. 8).

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Частиною другої ст. 7 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 цього ж Закону працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обовязки, передбачені Законом.

Статтею другою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковість виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Сукупність даних засад, а безпосередньо законність, є вимогою суворого і неухильного додержання, точного й однакового виконання і правильного застосування законів і підзаконних нормативно-правових актів органами державної влади, їх посадовими особами.

Посилання заявника у скарзі на те, що заява стягувача не містить вимоги про відкриття виконавчого провадження, що також, на її думку, є підставою про повернення виконавчого листа ОСОБА_3, є хибними та необґрунтованими, оскільки, як вже судом зазначено вище, ОСОБА_3 02.08.2017 подано до відділу державної виконавчої служби заяву з оригіналом виконавчого документу з вимогою про прийняття виконавчого документу до виконання. Вказана заява написана стягувачем у довільній формі, оскільки на законодавчому рівні форма заяви та текст заяви не затверджено і не передбачено.

Керуючись чинним законодавством України Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області як представник держави зобовязаний таку заяву прийняти та розглянути в установлені законодавством строки.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Вказані вимоги старшим державним виконавцем Кріт А.В. дотримано.

Окрім того, посилання ОСОБА_1 на те, що виконавчий документ прийнято з порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не зазначено ідентифікаційний номер боржника, є безпідставним та спростовуються наступним.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-45цс14 від 21.05.2014, відсутність у виконавчому листі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника (фізичної особи) не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що старшим державним виконавцем Кріт А.В. було отримано від державної фіскальної служби України реєстраційний номер облікової картки боржника ОСОБА_1

Щодо реквізитів рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти, то вказані відомості є не обовязковим реквізитом виконавчого документу, відповідно до вимог чинного законодавства України.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заявник у скарзі просить суд зобовязати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області закрити виконавче провадження та повернути стягувачу ОСОБА_3 виконавчий документ для приведення його у відповідність з вимогами закону.

Суд зазначає, що Законом України " Про виконавче провадження" не передбачено вчинення такої виконавчої дії як закриття виконавчого провадження, воно підлягає лише закінченню у випадках, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для повернення прийнятого виконавчого документа стягувачу.

Вказаною нормою не передбачено підстави щодо повернення стягувачу ОСОБА_3 прийнятого виконавчого листа , на які заявник посилається в скарзі.

Виходячи з вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, право заявника не було порушено, а оскаржені дії старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 10, 13, 77, 78, 81, 258, 259, 354, 447-453 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги боржника ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 щодо відкриття виконавчого провадження за неналежними виконавчими документами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повну ухвалу складено 30.01.2018 .

Суддя С. М. Гаврилюк