РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2880/15-ц

23 січня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судового засідання Забейда А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 14 березня 2016 року, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0712/125 від 28.12.2007 року у розмірі 26775,46 доларів США, що за курсом 21.93 відповідно службового розпорядження НБУ від 15.10.2015 року складає 587185, 84 грн. та судові витрати по справі.

Позивач зазначає, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 28.12.2007 року уклали кредитний договір 0712/125, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 30000 доларів США на термін до 23.10.2010 року, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Банком за Договором 0712/125 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки. Відповідно до ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Позивач зазначає, що станом на 15.10.2015 року ОСОБА_1 має заборгованість беред банком у розмірі 79332,54 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 53842,96 доларів США, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 27.09.2012 року, різниця становить 25489,58 доларів США, а також штрафи відповідповідно до договору, таким чином загальна заборгованість становить 26775,46 доларів США.

Керуючись статями 526, 527, 530, 554, 610, 1054 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 26775,46 доларів США.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленному законом порядку. Причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленному законом порядку. Надіслав на адресу суду заперечення в яких просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог відносно нього, посилаючись на рішення у справі № 569/9414/16-ц, яким задоволено його позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненим договору поруки від 28.12.2007 року № 0712/125/ДП, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 на забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2007 року № 0712/125.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відомо про наявність в провадженні Костопільського районного суду Рівненської області справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до нього та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, однак останній не зявляється до суду.

Згідно ч. 5 ст. 4 ЦПК України кожна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди мають дотримуватися вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграф 1 Конвенції, оскільки обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними доказами.

Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») був укладений кредитний договір № 0712/125, відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати ОСОБА_1 кредит у межах суми 30000 дол. США, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлені даним договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно із цим Договором в повному обсязі, зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 грудня 2010 року включно (а.с. 11-14).

ПАТ КБ « Приватбанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 30000 дол. США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порушення умов кредитного договору, а також вищевказаних вимог закону, ОСОБА_1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

Внаслідок неналежного виконання умов договору ОСОБА_1, станом на 15.10.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 79332,54 доларів США, з яких: 19213,23 доларів США- заборгованість за кредитом, 248899,48 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2442,02 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,40 доларів США штраф (фіксована частина), 1274,48 доларів США штраф (процентна складова), що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.5-6).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту, суд визнає достовірним, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на його спростування.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором кредиту №0712/125 від 28.12.2007 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, 28 грудня 2017 року було укладено Договір поруки №0712/125/ДП (а.с.15).

Згідно вказаного вище договору поруки, поручитель ОСОБА_2 зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань, що виникли з договору кредиту № 0712/125 від 28.12.2017 року в повному обсязі.

Відповідно до п.1 вказаного вище Договору поруки предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх обовязків за договором, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 30000 дол. США. Згідно до п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 (пять) років (п. 12). Згідно до п.13 зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Згідно зі ст. 553-554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З поданих на адресу суду ОСОБА_2 заперечень встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.10.2016 року по справі № 569/9414/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання припиненим договору поруки, задоволено позовні вимоги позивача та визнано припиненим договір поруки від 28.12.2007 року №0712/125/ДП, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 в забезпечення кредитних зобов'язань за кредитним договором від 28.12.2007 № 0712/125, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01.02.2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11.10.2016 року залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 27 вересня 2012 року, згідно якого з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто суму заборгованості за спірним договором у розмірі 53842,96 доларів США.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 24 лютого 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку Привабанк до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано, та 30.03.2017 року прийнято нове рішення за вказаним позовом про задоволення позову частково, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договром № 0712/125 від 28.12.2007 року, яка станом на 28.08.2012 року склала 50057,26 дол. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 399957,51 грн., яка складається із наступного: 19213,23 дол. США. - заборгованість за кредитом; 17060,48 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2442,02 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11341,53 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

З аналізу розрахунку заборгованості за договором № 0712/125 від 28.12.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 станом на 15.10.2015 року та резолютивної частини зазначеного вище рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року вбачається, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 29 275, 28 Доларів США., за процентами за користування кредитом у розмірі 7839 доларів США (24899,48-17060,48 = 7839) та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 21 436,28 доларів США (32777,81-11341,53=21436,28).

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 11,40 доларів США (фіксована частина) та 1274,48 доларів США (процентна складова), що передбачено п.6.6 Кредитного договору № 0712/125 від 28.12.2007 року, де вказано, що при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більше, ніж на 120 днів, у зв'язку з чим Банк буде вимушений звернутися до суду, Позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, варто зазначити наступне.

За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 6.1 Кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобовязань, позичальник сплачує Банку пеню, яка нараховується за кожний день прострочення сплати кредиту.

Оскільки відповідно до статі 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню.

З прохальної частини позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів лише заборгованість у розмірі 26775,46 доларів США, в яку включає штрафи відповідно до Договору (11,40 доларів США фіксована частина, 1274,48 доларів США (процентна складова)), враховуючи, що у задоволенні позовних вимоги по стягненню штрафів позивачу відмовлено, позовні вимоги задоволенню підлягають в частині стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 25489,58 доларів США (2677,46-11,40-1274,48=25489,58), яка заявлена позивачем.

Укладання кредитного договору та отримання кредиту ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене та те, що у зв'язку з несплатою коштів по кредитному договору ОСОБА_1 істотно порушує умови кредитного договору, заборгованість не погашає, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 є законними, обгрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене суд, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 8384 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ЦК України, ст. 81, 84, 141, 223, 258, 264-265, 268, 273ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, до ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 0712/125 від 28 грудня 2007 року у розмірі 25489,58 доларів США, що за курсом 21,93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15 жовтня 2015 року складає 558986 (п'ятсот п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 8384 (вісім тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

В решті частині позову відмовити.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 31.01.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_5