Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 126/278/17-ц

провадження № 61-31162св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу судді апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року Зайцева А. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просила стягнути аліменти на дітей.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, у травні 2017 року ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку, проте у червні 2017 року подав заяву про відкликання апеляційної скарги та повернення сплаченого за її подачу судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2017 року заяву ОСОБА_5 задоволено, апеляційну скаргу на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року повернуто заявнику. Вирішено питання про повернення сплаченого судового збору.

У червні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року причини, наведені представником відповідача у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано тридцятиденний строк для усунення недоліків скарги шляхом надання відповідної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

У липні 2017 року ОСОБА_6 - представник ОСОБА_5, подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можна визнати поважними.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, ОСОБА_5 просив ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що причини, зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, є поважними. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Суд першої інстанції не видав копію оскаржуваної ухвали суду. Кожній особі гарантоване право на оскарження судових рішень, держава забезпечує і гарантує громадянину право на перегляд судового рішення. Крім того, він намагався вирішити спір у позасудовому порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справу № 126/278/17-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення) передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У червні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року, яка не відповідала вимогам статті 294 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення).

ОСОБА_6 також заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, на обгрунтування якого зазначила, що такий строк слід поновити з метою недопущення безпідставного позбавлення права на апеляційне оскарження.

У клопотанні зазначено, що вона 13 червня 2017 року ознайомилась з матеріалами справи, в тому числі з оскаржуваною ухвалою суду, тому, на її думку, саме з цієї дати слід обчислювати перебіг строку на апеляційне оскарження.

Такі причини судом визнані неповажними.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання обгрунтованого клопотання.

На виконання цієї ухвали суду представником відповідача надіслана відповідна заява з посиланням на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено через намір відповідача вирішити спір з позивачем щодо утримання дітей у позасудовий спосіб, оскільки між сторонами існувала відповідна домовленість.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно зазначив, що посилання представника відповідача - ОСОБА_6 на те, що вона дізналася про оскаржувану ухвалу суду першої інстанції лише 13 червня 2017 року після укладення договору з відповідачем про надання правової допомоги та ознайомлення з матеріалами справи, не є поважною причиною для поновлення такого строку.

ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу як представник ОСОБА_5, який був обізнаний про наявність оскаржуваної ухвали та скористався наданим йому законодавством правом на апеляційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку суперечить положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, є правильним.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат