Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3851/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 2 у м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив, що 17 липня 2017 року він передав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у загальній сумі 78 000 грн, із терміном повернення до 17 серпня 2017 року. Вказана домовленість була зафіксована письмовими розписками. Однак, ОСОБА_2 кошти по даний час не повернула, що змусило позивача звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою, однак надав суду заяву, в якій зменшив позовні вимоги за мінусом сплаченої суми 16 500 грн та просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заперечення, де визнала позовні вимоги частково та зазначила, що сплатила в рахунок погашення боргу кошти в сумі 16 500 грн, просила врахувати дану обставину. Також просила розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 липня 2017 року ОСОБА_1 передав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у загальній сумі 78 000 грн, із терміном повернення до 17 серпня 2017 року. Вказана домовленість була зафіксована письмовими розписками. Однак, ОСОБА_2 кошти не повернула.

З розписки (а.с.16-17) вбачається, що дійсно ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 у борг грошові кошти у загальній сумі 78 000 грн.

Згідно ст.1049 ч.1 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Представлені позивачем розписки про отримання відповідачем (ОСОБА_2.) позики містить дані щодо особи позикодавця (ОСОБА_1), часу отримання позики, розміру отриманої позики (50 000 грн та 30 000 грн), дати повернення позики (17.07.3017 року), тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову в зміненому позивачем розмірі за мінусом сплаченої суми 16 500 грн, а саме в сумі 63 500 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 18, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.207, 509, 525, 530, 638, 639, 1046, 1047, 1049, 1051 Цивільного кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі - 63 500 (шістдесят три тисячі п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 800 (вісімсот) гривень, сплачених позивачем судового збору.

В решті позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_2

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк