Провадження № 2/389/443/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Українського В.В.

при секретарі Данильчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ОСОБА_3 10 лютого 2001 року укладений договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Знамянської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_4 за реєстровим № 161. На підставі вказаного договору позивач передала у власність відповідачу ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями , що знаходиться за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Богданівка вул.. Центральна, 66. Відповідач в свою чергу зобовязався довічно утримувати ОСОБА_5, забезпечуючи її харчуванням, одягом, необхідною допомогою, доглядом і залишити в її безоплатному довічному користуванні одну житлову кімнату розміром 18,4 кв.м. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами договору в розмірі 34 гривні на місяць. 10 квітня 2015 року ОСОБА_3 помер, в звязку з чим позивач залишилася без догляду.

Спадкоємцем ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2, який не має можливості та бажання доглядати позивача, але звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. В звязку з тим, що ОСОБА_1 має похилий вік та поганий стан здоровя, потребує стороннього догляду, вважає що договір довічного утримання повинен бути припинений.

Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити позовні вимоги, мотивувавши їх тим, що відповідач з моменту смерті батька не здійснює ніяких дій стосовного виконання умов договору довічного утримання позивача , він лише подав заяву про прийняття спадщини після померлого , але фактично відповідач знаходиться в ОСОБА_6 Федерації і впраховуючи , що спадкоємець визначений в договорі довічного утримання як його виконавець помкр 10.04.2015 року і зцього часу фактично відкрилась спадщина , а до спадкоємців переходять всі права та обов'язки спадкодавця в часності виконання договору довічного утримання тому ні на момент подачі позову до суду , а ні на час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не вчиняв дій стосовно виконання договору довічного утримання .

Представники відповідача в судовому засіданні, заперечили проти задоволення позовних вимог та просять відмовити позивачеві в їх задоволенні. Свої заперечення мотивували тим, що відповідач бажає та має намір виконувати договір укладений його батьком з позивачем про її утримання , а також запропонував виїхати позивачу до нього по місцю проживання в ОСОБА_6 Федерацію , але остання відмовилась виїзджати та не бажає щоб ОСОБА_2 здійснював утримання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 лютого 2001 року між позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 161.

За вказаним договором позивач (відчужувач) ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_3 (набувачу) ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Богданівка вул. Центральна, 66, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Знамянською районною державною нотаріальною конторою 22.12.2000 року за реєстром № 1926, зареєстрованого Знамянським БТІ 11.01.2001 за номером 718/6, та рішення Знамянського районного суду Кіровоградської області від 19.04.1993 та зареєстрованого Знамянським БТІ 09.02.2001 за № 718/6.

Згідно з п.5 Договору набувач зобовязався довічно утримувати ОСОБА_5, забезпечувати її харчуванням, одягом, необхідною допомогою, доглядом і залишити в її безоплатному довічному користуванні одну житлову кімнату розміром 18,4 кв.м. позначену на плані цифрами 1-3. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) визначено сторонами договору відповідно до п.6 в розмірі 34 гривні на місяць.

У звязку з посвідченням цього Договору нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку до припинення чи розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та їй присвоєне прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_7.

Набувач за договором довічного утримання ОСОБА_3 помер 10 квітня 2015 року. Відповідно до наданої копії спадкової справи, після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся його син ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_1. Відповідно до заяви поданої до нотаріальної контори та довіреності, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою Приморський край АДРЕСА_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач просить припинити договір довічного утримання на підставі ст. 757 ЦК України. Проте суд вважає відповідно до ч.2 ст. 2 ЦПК України застосувати інший спосіб захисту порушеного права позивача та вважає, що даний договір довічного утримання підлягає розірванню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст.746 ЦК України, відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров'я.

Відповідно до ст. 757 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Статтею 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків незалежно від його вини; на вимогу набувача.

В силу ч.ч.2,3ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов'язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, до якого відповідно до статті 757 ЦК України перейшли обов'язки набувача за договором довічного утримання, зареєстрований за адресою Приморський край АДРЕСА_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Допомогу відчужувачу за договором останній не надає, проживає в іншій країні, що унеможливлює його особисту участь в догляді за позивачем. Доказів забезпечення позивача харчуванням, одягом, необхідною допомогою відповідач не надав, не дивлячись на те, що відповідно до пояснень його представника він не відмовляється від виконання договору довічного утримання. Крім того в судовому засіданні представник позивача надав письмові свідчення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підписи та особи яких встановлені Богданівською сільською радою , які в своїх свідченнях зазначили , що фактично ОСОБА_1 доглядає її донька ОСОБА_10

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносинам з неналежного виконання сторонами договору довічного утримання (догляду), а також щодо наслідків його невиконання.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачено положеннями ст.756 ЦК України, відповідно до якої у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Судом встановлено невиконанням спадкоємцем набувача зобовязань за договором довічного утримання порушуються права позивача, а тому порушене право підлягає захисту судом. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач не виконував належним чином обовязків за договором, а отже відчужувач набуває право власності на майно.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам, а тому, враховуючи, що позивач була звільнена судом від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання укладений 10 лютого 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 161.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Богданівка вул. Центральна, 66.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

ОСОБА_1 проживає в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області вул. Пушкіна, будинок 20, РНОПП НОМЕР_1.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою Приморський край АДРЕСА_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина ОСОБА_6 Федерації 05 11 889956.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.05.2018 року.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_11