АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 646/1879/14-ц

Провадження № 22-ц/790/3686/18

01 серпня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 травня 2014 року(суддя Сорока О.П.) по справі №646/1879/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначає, що його батькові ОСОБА_4 належало на праві власності 33/100 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2-19-01, зареєстрованого біржою «Право- Риелтер» від 19 лютого 1996 року, яка складалася з житлової кімнати площею 15,5кв.м. і яка була вільна на час її продажу. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Він прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2. Але свідоцтва на 33/100 частини квартири АДРЕСА_1 він не отримував, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Отримати дублікати документів на квартиру він не мав права, оскільки дублікат надається лише власнику житла. ОСОБА_4 виконав умови договору купівлі-продажу, його право власності було зареєстровано в КП «Харківське МБТІ». ОСОБА_5 не оскаржував вищезазначений договір і не звертався з вимогами про визнання його недійсним. Інших спадкоємців, окрім нього, немає, оскільки його мати (дружина його батька) померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Просить визнати за ним право власності на 33/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 травня 2014 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 33/100 частин квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після ОСОБА_4 та враховуючи відсутність правовстановлюючих документів право власності підлягає визнанню в судовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року задоволено її позовні вимоги та її родини щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, яким було відчужено спірну частку нерухомого майна; ОСОБА_2 відмовлено в зустрічному позові, що був заявлений з тих самих підстав та з того самого предмету до Харківської міської ради, як і даний позов. Будь яких додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 при новому зверненні з позовом не навів і суду не надав.

В кімнаті , що складає 33/100 частки спірної квартири проживають вона та члени її родини. Рішення суду про визнання права власності позивача на спадкове майно порушує прав власності її родини.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7).

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1.

ОСОБА_4 належало на праві власності 33/100 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 1996 року №2-19-01, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений біржою «Право-Ріелтер».

Після його смерті відкрилася спадщина, в т.ч. на 33/100 частини вищезазначеної квартири.

Відповідно до листа Першої Харківської ДНК після смерті ОСОБА_4 до нотконтори звернулися: ОСОБА_7 із заявою про те, що спадщину не приймає та на неї не претендує; ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 11 січня 2003 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Що стосується 33/100 частини квартири АДРЕСА_1, то постановою державного нотаріуса від 14 грудня 2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з відсутністю у нотаріальній конторі правовстановлюючого документа на зазначене нерухоме майно.

Як свідчать матеріали справи первинно право власності на 33/100 частини було зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 травня 1995 року ХМЦПДЖФ. Право власності перейшло до ОСОБА_5 на підставі договору №3559 купівлі-продажу, зареєстрованого 17 жовтня 1995 року АТ «Українська універсальна біржа «Культінвест». Право власності від ОСОБА_5 перейшло до ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №2-19-01 зареєстрованого 19 лютого 1996 року біржою «Право-Ріелтер».

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу 33/100 частини квартири АДРЕСА_1, укладеного на товарній біржі АТ «Українська універсальна біржа «Культінвест» 17 жовтня 1995 року між ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з одного бок та ОСОБА_5 з іншого боку.

Дані обставини підтверджуються листом КП «ХМБТІ» від 02 лютого 2018 року.

Як зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вона та члені її сім'ї: ОСОБА_9 та ОСОБА_6 постійно зареєстровані та проживають за спірною адресою з 1988р, 2009р, 2010р.

Первісний договір купівлі-продажу від 17 жовтня 1995 року згідно якого вони продали 33/100ч. цієї квартири ОСОБА_5 визнаний недійсним, тому у суду першої інстанції не було підстав для визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування права власності на 33/100ч. спірної квартири, оскільки ОСОБА_4 купив на біржі у ОСОБА_5 цю частину.

Рішенням апеляційного суду від 13 лютого 2014 року скасовано рішення суду від 09 грудня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 33/100ч. квартири після смерті ОСОБА_4 При цьому судом зазначено, що «ОСОБА_4 купив у ОСОБА_5 33/100ч. квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченого біржою «Право-Рієлтер». У відповідності з вимогами ч.1 ст.227 ЦК УРСР 1963 року, діючого на період виникнення спірних правовідносин, вимагалось нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Позовних вимог про визнання указаного договору купівлі-продажу дійсним в порядку ч.2 ст.47 ЦК України ОСОБА_2 заявлено не було. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем по зустрічному позову не надано достовірних допустимих доказів щодо належності спірної частини квартири померлому ОСОБА_4, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог в зазначеній частині».

Заявляючи позов у 2014 році ОСОБА_2 зазначає у якості відповідача Харківську міську раду, ОСОБА_5 до участі у справі не залучався; питання про визнання дійсним договору не заявлялося; оригінал договору або його засвідчену копію не надано; позивачем представлено тільки ніким не завірену ксерокопію договору.

За таких обставин підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не вбачається.

Крім того, позов ОСОБА_2 пред'явлено стосовно кімнати, яку займає ОСОБА_1

Тобто, дане рішення зачіпає інтереси ОСОБА_1; вона та інші співвласники цієї частини квартири до участі у справі залучені не були.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 травня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_7, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3) судовий збір у сумі 365,40грн. (триста шістдесят п'ять гривень 40коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко