Справа № 489/3753/17
Номер провадження 2/489/432/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Сироватки Т.О.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивували тим, що 12.03.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser»державний номер ВЕ 0340АХ, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля марки «Lexus ES350», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Внаслідок ДТП автомобіль марки «Lexus ES350» зазнав технічних пошкоджень. Оскільки на час скоєння ДТП водій марки «Toyota Land Cruiser»державний номер ВЕ 0340АХ не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого автомобіля звернувся з метою отримання відшкодування до позивача. МТСБУ було здійснено виплату потерпілому в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Додатково МТСБУ понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200 грн. 00 коп. та правову допомогу в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Проте відповідач до теперішнього часу не відшкодував позивачу понесені ним витрати.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу кошти в розмірі понесених витрат 50 000 грн. 00 коп., кошти по сплаті вартості наданої правової допомоги в розмірі 2 000 грн. 00 коп. та витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 200 грн. 00 коп., а також судові витрати.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Посилались на те, що позовні вимоги безпідставні.

Вислухавши пояснення , дослідивши надані сторонами докази, суд встановив.

12.03.2015 р. в м. Миколаєві по пр. Жовтневому на регульованому перехресті з вул. Космонавтів, керуючись транспортним засобом «Toyota Land Cruiser»» державний номер ВЕ 0340АХ, під керуванням ОСОБА_1А, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Lexus ES350», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку на дозволяючи сигнал світлофору «зелений» по пр. Жовтневому.

Внаслідок даної пригоди автомобілю ««Lexus ES350», реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. по справі № 3/489/1431/2015 винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1, який керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser» державний номер ВЕ 0340АХ в м. Миколаєві пр. Жовтневому на регульованому перехресті з вул. Космонавтів виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «Lexus ES350», реєстраційний номер НОМЕР_1 який рухався у зустрічному напрямку на дозволяючи сигнал світлофору «зелений» по пр. Жовтневому. Внаслідок даної пригоди автомобілю «Lexus ES350»,реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень.

ОСОБА_4 Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2015 р. Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. - залишено без змін.

Відповідно до Висновку № 96/04/2015 від 06.04.2015 р., розмір завданих автомобілю «Lexus ES350», державний номер НОМЕР_2, матеріальних збитків складає 100 709 грн. 70 коп.

ОСОБА_4 № АІ/0434294 обовязкового страхування цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого транспортного засобу «Lexus ES350» була застрахована у ТДВ «СТ» ДОМІНАНТА» в розмірі страхового платежу складає 50 000 грн. 00 коп. Строк дії договору страхування починається з 17.04.2014 р. до 16.04.2015 р.

На час скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що власник автомобіля «Lexus ES350», звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування матеріальних збитків, відповідно до якої просив відшкодувати спричинену відповідачем ОСОБА_5 під час ДТП матеріальну шкоду.

Відповідно до Наказу від 20.11.2015 р. за № 5977 Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало ОСОБА_3 50 000 грн. 00 коп. за шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 Платіжного доручення №5977 від 24.11.2015 р. кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. були сплачені МТСБУ на користь ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з вини відповідача сталась дорожня транспортна пригода, внаслідок якої МТСБУ сплатило власнику пошкодженого транспортного засобу матеріальну шкоду.

Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

ОСОБА_4 ст. 38 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте, згідно наданих відповідачем доказів та відзиву на позов, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 12.03.2015 р. працівниками правоохоронних органів було складено два протоколи за однією ж і тією самою подією.

Так, Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р. провадження у адміністративній справі за ДТП, яка сталась 12.03.2015 року за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser»державний номер ВЕ 0340АХ, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля марки «Lexus ES350», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, відносно ОСОБА_1 закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20.05.2015 р. постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р. відносно відповідача залишено без змін.

З невідомих причин, без законних на то підстав (з порушенням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності), 29.07.2015 р. працівником правоохоронних органів було складено новий протокол, який направлено до суду для розгляду та на підставі якого в подальшому були винесені Постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. та Постанова Апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2015 р.

При вирішенні даної справи суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що по вищевказаній ДТП відносно відповідача було складено два протоколи за одне і те саме правопорушення, які розглянуті судом. При цьому, справа за якою винесена Постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2015 р. про визнання відповідача винним у вчиненні ДТП та закриття провадження у справі, була розглянута поза межами строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення та за наявності Постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 р., яка набрала законної сили.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано ст.247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до п.7 ч.1 цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

ОСОБА_4 з частиною першою ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення...

Пункт 7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цієї статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адмінвідповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адмінправопорушення ( ст.280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в однієї постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таки чином, вина осіб, що притягаються до адмінвідповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Вищенаведені міркування, з якими погоджується суд, містяться у Висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України .

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у вчиненні ДТП не доведена належними, достатніми та достовірними доказами, а отже підстави для регресного відшкодування шкоди, з відповідача на користь позивача - відсутні.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 200, 263-265,268,273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.01.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова