Головуючий у 1 інстанції Міхєєва І.М. Єдиний унікальний номер 265/1433/17
Номер провадження 22-ц/775/74/2018(м)
Категорія 27 Доповідач Барков В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Мальцевої Є.Є.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2017 року постановлену в м. Маріуполі у справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Гладкової О.О., заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року заявник публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця посилаючись на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі зазначеного рішення 20 червня 2017 року судом було видано виконавчий лист, який вони пред'явили до виконання Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 19 жовтня 2017 року на їх адресу надійшло повідомлення державного виконавця Гладкової О.О. від 03 жовтня 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ на виконання надійшов без квитанції про сплату авансового внеску. Вважають, що вказане повідомлення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки банк звільнений від сплати авансового внеску на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», так як 99,97 % статутного фонду ПАТ «Родовід Банк» належить державі. Просив визнати незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та скасувати його повідомлення від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та задовольнити скаргу на дії державного виконавця. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що ПАТ «Родовід Банк» в розмірі 99,97 % належить державі в особі Міністерства фінансів України, яке є центральним органом виконавчої влади, а тому банк звільнений від сплати авансового внеску.

Представник ПАТ «Родовід Банк» та заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою та судовою повісткою (а.с. 153-154, 155), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Гладкової О.О., яка просила скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що передбачені ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» підстави звільнення ПАТ «Родовід Банк» від сплати авансового внеску відсутні.

З таким висновком не можна не погодитись.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 травня 2017 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі зазначеного рішення 20 червня 2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист № 265/1433/17 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21 094 грн. 39 коп. та судового збору в розмірі 1 600 грн., який ПАТ «Родовід Банк» подав до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя для примусового виконання.

Повідомленням державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Гладкової О.О. від 03 жовтня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з не сплатою авансового внеску.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Вказана стаття додатково визначає категорію рішень за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску, а також коло осіб стягувачів, які звільнені від сплати авансового внеску. Зокрема, від сплати авансового внеску звільняються стягувачі - державні органи.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Родовід Банк» є стягувачем у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 21 094 грн. 39 коп. та судового збору в розмірі 1 600 грн.

Після пред'явлення до виконання виконавчого листа, державний виконавець повернув його стягувачу, оскільки останній не сплатив авансовий внесок.

Між тим скаржник вважав, що оскільки є державним органом він звільнений від сплати авансового внеску.

Проте з такими доводами погодитися не можна.

За ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

При цьому органи виконавчої влади в Україні - це органи, які реалізують державну владу у формі організації виконання законів.

Таким чином, державний орган - це структурний елемент апарату держави, наділений державновладними повноваженнями й покликаний здійснювати від імені держави управлінські функції в суспільстві. Органи держави мають певні ознаки, які відрізняють їх від державних підприємств, установ.

Державна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 880-р від 14 вересня 2011 року відповідно до статті 861 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на базі ПАТ «Родовід Банк» утворено санаційний банк.

Відповідно до положень статті 861 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції, чинній на час утворення санаційного банку, Кабінет Міністрів України за поданням Національного банку України, узгодженим з Комітетом Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності, має право створити санаційний банк, який не є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також цією нормою основним завданням санаційного банку визначено захист інтересів вкладників (кредиторів) банків.

Отже, ПАТ «Родовід Банк» є самостійною юридичною особою та в своїй діяльності не виконує функцій держави.

Крім того, ПАТ «Родовід Банк» не можна вважати і державним банком, оскільки державі належить лише 99,97 % його статутного капіталу, в той час коли згідно із ст. 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державним лише є той банк, сто відсотків статутного капіталу якого належать державі.

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 січня 2018 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева