Провадження №22-ц/772/342/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач :Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 рокуСправа № 127/18378/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

Рішення ухвалив суддя Гуменюк К.П.

Рішення ухвалено 16.29 год у м. Вінниці

Повний текст рішення складено - невідомо

В с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя і визнання права особистої власності, яким просив поділити рухоме майно загальною вартістю 48 466 грн., виділивши йому у власність таке майно: телевізор «Samsung» (ue32eh5307k) вартістю 4 433,00 грн., килим білого кольору з червоним візерунком розміром 2,3 х 1,5 вартістю 900,00 грн., стіл столовий із дерева (шедевр міні венг) вартістю 1 251,00 грн., стільці 2 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 130,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., м'ясорубку «Zelmer» (987/.80) вартістю 1 066,00 грн., пилосос «Zelmer» (VC7920) вартістю 3 256,00 грн., ліжко спальне із ДВП в матрацом (2,05 х 1,6) вартістю 2 485,00 грн., шафу для посуду із ДВП (0,8 х 1,45х0,3) з тумбою для посуду із ДВП (0,8х08х0,5) вартістю 531,00 грн., люстру скляну вартістю 639,00 грн., тубу із дзеркалом із ДВП (0,5х0,7х0,4) вартістю 623,00 грн., підставку під телевізор із ДВП вартістю 396,00 грн., змішувач води (кухня) 1 шт. вартістю 1 139,00 грн., змішувач води (ванна) 1 шт. вартістю 267, 00 грн., газову поверхню «ARISTON» вартістю 1 477,00 грн., відеопрогравач ВВК (DV521SI) вартістю 214,00 грн., сушку для одягу вартістю 290,00 грн., чемодан для одягу (0,5х0,7х0,3) вартістю 738,00 грн., фен «PHILIPS» (НР4883) вартістю 366,00 грн., люстру з 3-х флаконів вартістю 255,00 грн., тумбу для ванної кімнати білу із ДВП вартістю 953,00 грн., а всього майна на суму 22 700 грн. Відповідачу просив виділити майно: посудомийну машину «BOSH» (SPV50E00EU07) вартістю 3 812,00 грн., килим зелений із жовтим візерунком (3х1,95) вартістю 546,00 грн., диван розкладний (2,6х1,6) вартістю 4 140,00 грн., холодильник «SAMSUNG» (RL33EASW) вартістю 4 296,00 грн., стіл письмовий із ДВП вартістю 469,00 грн., стіл розкладний із ДВП вартістю 300,00 грн., стільці 3 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 701,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., мультиварку «Polaris»(PMC0508D Florios) вартістю 339,00 грн., блендер «Braun» (4191) вартістю 570,00 грн., духовку електричну «ASEL» вартістю 782,00 грн., шафу для одягу із ДВП (2,4х2,4х0,6) вартістю 2 996,00 грн., книжкову шафу із ДВП (0,8х2,1х0,4) вартістю 980,00 грн., шафу для взуття із ДВП (0,7х0,9х0,3) вартістю 437,00 грн.. гладильну дошку вартістю 270,00 грн., чемодан для одягу (0,35х0,5х0,25) вартістю 777,00 грн., люстру плафон вартістю 135,00 грн., а всього на суму 22 841,00 грн.

Також просив виділити йому у власність майно, що є його особистою приватною власністю на суму 2 323,00 грн., а саме: пральну машину «Еlectrolux» (EWF1020) вартістю 2 152,00 грн., і електрочайник «Tefal» (BF56) вартістю 171,00 грн. і стягнути із відповідача на його користь різницю у вартості рухомого майна в сумі 141,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_2 рухоме майно на загальну суму 22 563, 00 грн., а саме: холодильник «Samsung» (RL33EASW) вартістю 4 296,00 грн., килим білого кольору з червоним візерунком розміром 2,3 х 1,5 вартістю 900,00 грн., стіл столовий із дерева (шедевр міні венг) вартістю 1 251,00 грн., стільці 2 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 130,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., м'ясорубку «Zelmer» (987/.80) вартістю 1 066,00 грн., пилосос «Zelmer» (VC7920) вартістю 3 256,00 грн., ліжко спальне із ДВП в матрацом (2,05 х 1,6) вартістю 2 485,00 грн., шафу для посуду із ДВП (0,8 х 1,45х0,3) з тумбою для посуду із ДВП (0,8х08х0,5) вартістю 531,00 грн., люстру скляну вартістю 639,00 грн., тубу із дзеркалом із ДВП (0,5х0,7х0,4) вартістю 623,00 грн., підставку під телевізор із ДВП вартістю 396,00 грн., змішувач води (кухня) 1 шт. вартістю 1 139,00 грн., змішувач води (ванна) 1 шт. вартістю 267, 00 грн., газову поверхню «ARISTON» вартістю 1 477,00 грн., відеопрогравач ВВК (DV521SI) вартістю 214,00 грн., сушку для одягу вартістю 290,00 грн., чемодан для одягу (0,5х0,7х0,3) вартістю 738,00 грн., фен «PHILIPS» (НР4883) вартістю 366,00 грн., люстру з 3-х флаконів вартістю 255,00 грн., тумбу для ванної кімнати білу із ДВП вартістю 953,00 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 рухоме майно на загальну суму 22 978,00 грн., а саме: телевізор «Samsung» (ue32eh5307k) вартістю 4 433,00 грн., посудомийну машину «BOSH» (SPV50E00EU07) вартістю 3 812,00 грн., килим зелений із жовтим візерунком (3х1,95) вартістю 546,00 грн., диван розкладний (2,6х1,6) вартістю 4 140,00 грн., стіл письмовий із ДВП вартістю 469,00 грн., стіл розкладний із ДВП вартістю 300,00 грн., стільці 3 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 701,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., мультиварку «Polaris»(PMC0508D Florios) вартістю 339,00 грн., блендер «Braun» (4191) вартістю 570,00 грн., духовку електричну «ASEL» вартістю 782,00 грн., шафу для одягу із ДВП (2,4х2,4х0,6) вартістю 2 996,00 грн,, книжкову шафу із ДВП (0,8х2,1х0,4) вартістю 980,00 грн., шафу для взуття із ДВП (0,7х0,9х0,3) вартістю 437,00 грн., гладильну дошку вартістю 270,00 грн., чемодан для одягу (0,35х0,5х0,25) вартістю 777,00 грн., люстру плафон вартістю 135,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості рухомого майна в розмірі 415,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640,00 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 6 080,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким виділити йому у власність майно на суму 22 700,00 грн., а саме: телевізор «Samsung» (ue32eh5307k) вартістю 4 433,00 грн., килим білого кольору з червоним візерунком розміром 2,3 х 1,5 вартістю 900,00 грн., стіл столовий із дерева (шедевр міні венг) вартістю 1 251,00 грн., стільці 2 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 130,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., м'ясорубку «Zelmer» (987/.80) вартістю 1 066,00 грн., пилосос «Zelmer» (VC7920) вартістю 3 256,00 грн., ліжко спальне із ДВП в матрацом (2,05 х 1,6) вартістю 2 485,00 грн., шафу для посуду із ДВП (0,8 х 1,45х0,3) з тумбою для посуду із ДВП (0,8х08х0,5) вартістю 531,00 грн., люстру скляну вартістю 639,00 грн., тубу із дзеркалом із ДВП (0,5х0,7х0,4) вартістю 623,00 грн., підставку під телевізор із ДВП вартістю 396,00 грн., змішувач води (кухня) 1 шт. вартістю 1 139,00 грн., змішувач води (ванна) 1 шт. вартістю 267, 00 грн., газову поверхню «ARISTON» вартістю 1 477,00 грн., відеопрогравач ВВК (DV521SI) вартістю 214,00 грн., сушку для одягу вартістю 290,00 грн., чемодан для одягу (0,5х0,7х0,3) вартістю 738,00 грн., фен «PHILIPS» (НР4883) вартістю 366,00 грн., люстру з 3-х флаконів вартістю 255,00 грн., тумбу для ванної кімнати білу із ДВП вартістю 953,00 грн.

Та виділити йому у власність майно, що є його особистою приватною власністю, а саме: пральну машину «Еlectrolux» (EWF1020) вартістю 2 683,00 грн., і електрочайник «Tefal» (BF56) вартістю 171,00 грн.

Виділити у власність відповідачу майно на суму 22 841,00 грн., а саме: посудомийну машину «BOSH» (SPV50E00EU07) вартістю 3 812,00 грн., килим зелений із жовтим візерунком (3х1,95) вартістю 546,00 грн., диван розкладний (2,6х1,6) вартістю 4 140,00 грн., холодильник «SAMSUNG» (RL33EASW) вартістю 4 296,00 грн., стіл письмовий із ДВП вартістю 469,00 грн., стіл розкладний із ДВП вартістю 300,00 грн., стільці 3 шт. (Алла 01 венг) вартістю 1 701,00 грн., табуретку 1 шт. вартістю 291,00 грн., мультиварку «Polaris»(PMC0508D Florios) вартістю 339,00 грн., блендер «Braun» (4191) вартістю 570,00 грн., духовку електричну «ASEL» вартістю 782,00 грн., шафу для одягу із ДВП (2,4х2,4х0,6) вартістю 2 996,00 грн,, книжкову шафу із ДВП (0,8х2,1х0,4) вартістю 980,00 грн., шафу для взуття із ДВП (0,7х0,9х0,3) вартістю 437,00 грн.. гладильну дошку вартістю 270,00 грн., чемодан для одягу (0,35х0,5х0,25) вартістю 777,00 грн., люстру плафон вартістю 135,00 грн.

Стягнути з відповідача на його користь різницю у вартості рухомого майна, що підлягало поділу між подружжям в розмірі 141,00 грн. і покласти на відповідача всі судові витрати.

Зазначив, що при вирішенні справи суд першої інстанції не дотримався вимог статті 213 ЦПК України щодо законності і обгрунтованості рішення суду; вийшов за межі позовних вимог, самостійно, на власний розсуд, безпідставно змінив перелік майна, яке підлягає розподілу між бувшим подружжям, а саме: замість заявленої позовної вимоги ОСОБА_2 щодо виділення йому у власність телевізора «Samsung» вартістю 4 433,00 грн., суд виділив йому холодильник «Samsung» вартістю 4 296,00 грн.; в порушення норм матеріального і процесуального права безпідставно та необгрунтовано відмовив йому у задоволенні його позовних вимог про визнання за ним права особистої приватної власності на пральну машину і електричний чайник, а також судом неправильно вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VШ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VШ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже, справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (судову повістку отримала 15 січня 2018 року), у судове засідання не з'явилася, письмового відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2006 року та мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

27 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано рішенням (заочним) Вінницького міського суду Вінницької області, яке набрало законної сили 28 липня 2017 року (а. с. 7).

За час перебування у шлюбі подружжя придбало таке рухоме майно, яке знаходиться за місцем їх проживання у АДРЕСА_1: телевізор «Samsung» (ue32eh5307k) вартістю 4 433,00 грн., килим білого кольору з червоним візерунком розміром 2,3 х 1,5 вартістю 900,00 грн., стіл столовий із дерева (шедевр міні венг) вартістю 1 251,00 грн., стільці 5 шт. (Алла 01 венг) вартістю 2 831,00 грн., табуретки 2 шт. вартістю 582,00 грн., м'ясорубку «Zelmer» (987/.80) вартістю 1 066,00 грн., пилосос «Zelmer» (VC7920) вартістю 3 256,00 грн., ліжко спальне із ДВП в матрацом (2,05 х 1,6) вартістю 2 485,00 грн., шафу для посуду із ДВП (0,8 х 1,45х0,3) з тумбою для посуду із ДВП (0,8х08х0,5) вартістю 531,00 грн., люстру скляну вартістю 639,00 грн., тубу із дзеркалом із ДВП (0,5х0,7х0,4) вартістю 623,00 грн., підставку під телевізор із ДВП вартістю 396,00 грн., змішувач води (кухня) 1 шт. вартістю 1 139,00 грн., змішувач води (ванна) 1 шт. вартістю 267, 00 грн., газову поверхню «ARISTON» вартістю 1 477,00 грн., відеопрогравач ВВК (DV521SI) вартістю 214,00 грн., сушку для одягу вартістю 290,00 грн., чемодан для одягу (0,5х0,7х0,3) вартістю 738,00 грн., фен «PHILIPS» (НР4883) вартістю 366,00 грн., люстру з 3-х флаконів вартістю 255,00 грн., тумбу для ванної кімнати білу із ДВП вартістю 953,00 грн., посудомийну машину «BOSH» (SPV50E00EU07) вартістю 3 812,00 грн., килим зелений із жовтим візерунком (3х1,95) вартістю 546,00 грн., диван розкладний (2,6х1,6) вартістю 4 140,00 грн., холодильник «SAMSUNG» (RL33EASW) вартістю 4 296,00 грн., стіл письмовий із ДВП вартістю 469,00 грн., стіл розкладний із ДВП вартістю 300,00 грн., мультиварку «Polaris»(PMC0508D Florios) вартістю 339,00 грн., блендер «Braun» (4191) вартістю 570,00 грн., духовку електричну «ASEL» вартістю 782,00 грн., шафу для одягу із ДВП (2,4х2,4х0,6) вартістю 2 996,00 грн,, книжкову шафу із ДВП (0,8х2,1х0,4) вартістю 980,00 грн., шафу для взуття із ДВП (0,7х0,9х0,3) вартістю 437,00 грн.. гладильну дошку вартістю 270,00 грн., чемодан для одягу (0,35х0,5х0,25) вартістю 777,00 грн., люстру плафон вартістю 135,00 грн., на загальну суму 48 466,00 грн.,

Вартість майна підтверджується звітом про оцінку цього майна (а. с. 37-153), складеним суб'єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_6 на замовлення адвоката Тишківського С.Л., що діє від імені позивача ОСОБА_2 на підставі договору (угоди) № 790 від 9 серпня 2017 року про надання правової допомоги (а. с. 36).

За правилами частини 1 статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Сторонами визнано перелік майна та його вартість.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за правилами ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно наданого роз'яснення у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Суд першої інстанції вирішуючи спір про реальний поділ спільно нажитого подружжям майна, не відступив від засад рівності часток подружжя у цьому майні при визначенні способу поділу спільного майна в натурі та врахував інтереси відповідача по справі, з якою залишилися проживати неповнолітні діти сторін по справі, виділив відповідачу у власність телевізор «Samsung» замість холодильника «Samsung».

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених ним позовних вимог і самостійно, на власний розсуд, безпідставно змінив перелік майна, яке підлягає поділу між колишнім подружжям не заслуговують на увагу, оскільки перелік майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, яке просив поділити позивач, ніяким чином не змінений, а те, що рішенням суду йому виділено у власність холодильник «Samsung», а не телевізор «Samsung» не свідчить про зміну переліку майна, що підлягає поділу, при цьому суд у своєму рішенні навів підстави прийняття саме такого рішення і саме такого способу поділу спільного майна подружжя.

Наведені у судовому рішенні такі підстави не спростовані позивачем в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 стаття 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Даним майном кожен із подружжя має право самостійно володіти, користуватися і розпоряджатися. При розподілі спільної власності подружжя і визначенні їх часток, це майно не враховується.

Визначення конкретного майна, що належало кожному з подружжя до шлюбу (дошлюбне майно), підтверджується відповідними документами, які свідчать про набуття його до шлюбу.

Позивач у підтвердження належності йому на праві особистої власності придбаного до укладення шлюбу майна: пральної машини «Electrolux» вартістю 2 152,00 грн. придбаної ним 27.05.2006 року і електрочайника «Tefal» вартістю 171,00 грн. придбаного 04.03.2006 року, надав гарантійні свідоцтва на це майно і квитанції (а. с. 10, 170, 170а).

Відповідач у судовому засіданні визнала, що дане майно придбане позивачем до реєстрації шлюбу та є його особистою приватною власністю.

Тобто, зазначене майно являється особистою приватною власністю позивача, що встановлено судом першої інстанції у зв'язку з чим правомірно відмовлено у задоволенні цієї частини позову.

За правилами статті 79 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (частина 1).

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (частина 3).

Відповідно до статті 86 ЦПК України (чинній на час ухвалення рішення суду) витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи (частина 1).

Добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять свідкам, спеціалістам, перекладачам, експертам сплачуються стороною, не на користь якої ухвалено судове рішення. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. У такому самому порядку компенсуються витрати на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача(частина 3).

Статтею 88 ЦПК України (чинній на час ухвалення рішення суду) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1).

Для розподілу судових витрат між сторонами при ухваленні рішення суд повинен врахувати понесені стороною витрати, які документально підтверджені.

Матеріали справи не містять відповідного документального підтвердження понесених саме позивачем ОСОБА_2 таких витрат, як оплата послуг спеціаліста при наданні звіту про оцінку майна.

Такі витрати у сумі 3 400,00 грн. поніс представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Тишківський С.Л., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 20/09-05-17 (а. с. 174) і актом прийому-передачі робіт по експертній оцінці від 20.09.2017 року (а. с. 175).

Адвокатом Тишківським С.Л. 20.09.2017 року направлено ОСОБА_2 і ним отримано 21.09.2017 року рахунок по договору про надання правової допомоги від 09.08.2017 року № 790 на суму 3 400,00 грн. (а. с. 173).

Даний рахунок не оплачений ОСОБА_2, оскільки відповідні письмові підтвердження такої оплати до суду позивачем не надані.

Позивач ОСОБА_2 12.10.2017 року надав до суду письмове клопотання про залучення доказів по справі, зокрема, доказів, що підтверджують розмір судових витрат, у тому числі звіт-розрахунок до договору про надання правової допомоги від 09.08.2017 року № 790, у якому зазначено виконану роботу адвокатом Тишківським С.Л., кількість потрачених на цю роботу годин і вартість виконаної роботи на загальну суму 6 080,00 грн. (а. с. 172).

У цьому звіті-розрахунку не включено таку виконану роботу і оплачену саме позивачем її вартість в розмірі 3 400,00 грн.

Сума судових витрат у вигляді витрат за надання правової допомоги розміром 6 080,00 грн. стягнена рішенням суду із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про неправильний розподіл судових витрат, які не заслуговують на увагу і не впливають на рішення суду у цій частині.

В обгрунтування таких доводів до апеляційної скарги позивач надав звіт-розрахунок до договору про надання правової допомоги від 09.08.2017 року № 790 на суму 10 760,00 грн., до якої уже включена сума 3 400,00 грн. як понесені адвокатом витрати на замовлення висновку експертного дослідження ринкової вартості рухомого майна.

Даний звіт-розрахунок складений станом на 20.12.2017 року, тобто після ухвалення судом оскаржуваного рішення 12 грудня 2017 року.

Тому, суд при ухваленні 12 грудня 2017 року рішення вірно визначив розмір судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги являються безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М.В. Матківська
Судді:В.М. Медяний
В.В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2018 року.

Згідно з оригіналом

Суддя М.В. Матківська