ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/742/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/596/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Павлової А.С. від 13 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поновлення строку для перегляду заочного рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.03.2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення коштів у сумі 7515 грн.

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з кожної по 3757,50 грн. авансу та по 1198,10 грн. судових витрат.

12.11.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з заявою про перегляд заочного рішення суду від 10.03.2017 року та водночас просили поновити строк для подачі заяви про його перегляд.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку для перегляду заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, просять її скасувати та постановити нове судове рішення по суті обставин, викладених в заяві. Вказували, що мати ОСОБА_4 ОСОБА_5 через похилий вік важко хворіє, недомагання пов'язано з хворобою серця. 24.09.2018 року в останньої стався черговий серцевий напад і через хворобу вона була обмежена в життєдіяльності. ОСОБА_4 здійснювала догляд за хворою матір'ю до 10.11.2018 року і також при цьому поєднувала роботу, в силу зазначених чинників апелянти пропустили строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. ОСОБА_5 лікувалася в домашніх умовах, медичних документів до заяви в суд першої інстанції апелянти не долучали.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Волочиського районного суду від 10.03.2017 року задоволено позов ОСОБА_6 Копію зазначеного рішення суду отримано відповідачем ОСОБА_4 21.09.2018 року, що підтверджується підписом останньої на її заяві про видачу рішення суду (а.с. 112).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (ч.3 ст. 284 ЦПК України).

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.4 ст.284 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відмовляючи у поновленні строку для перегляду заочного рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі жодної причини пропуску строку не вказали, а тому у суду немає законних підстав для поновлення пропущеного строку.

Так, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

При цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом визначаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України»).

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності і свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення строку не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Звертаючись 12.11.2018 року з заявою про перегляд заочного рішення відповідачі просили поновити строк для подання такої заяви, при цьому не зазначили жодної причини пропуску строку.

Відповідачі подали заяву про перегляд заочного рішення по спливі двадцяти днів з дня вручення їм повного заочного рішення, відтак підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд на підставі ч.3 ст. 284 ЦПК України відсутні.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про поновлення строку для перегляду заочного рішення, в зв'язку з пропуском строку її подачі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги хворобу ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки такі причини пропуску строку, як і жодні інші, в заяві про поновлення строку для перегляду заочного рішення не зазначалися і не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування з межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 грудня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко