Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/366/18
Провадження № 2/273/208/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до Баранівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_2 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Баранівської міської ради (надалі також відповідачі) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.05.2017 року в м. Баранівка Житомирської області помер батько позивача ОСОБА_4, який 15.10.2008 року заповів все своє майно позивачу, а тому спадщина після його смерті відкрилася за заповітом.

Спадковим майном батька є житловий будинок за №23 по вулиці Пушкіна в м. Баранівка Житомирської області.

Спадщину після батька вона прийняла, оскілький проживала разом з ним та вела з ним спільне господарство, у тому числі на час його смерті.

Брат позивача на спадщину не претендує, а мати померла 12.02.1992 р.

У лютому 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину та дізналась, що отримати свідоцтво про право на спадковий будинок вона не може за відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що стало підставою для винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву та просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Баранівська міська рада подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає, а розгляд справи просить здійснювати без участі її представника.

Третя особа, ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, через канцелярію Баранівського районного суду надійшла заява, згідно якої він не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглядати без його участі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2ст. 200 ЦПК України.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.05.2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №309988 (а.с. 8).

Родинні відносини позивача та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №370413, згідно якого він являється батьком ОСОБА_6 (а.с. 6).

27.02.2000 року ОСОБА_6 одружилася та взяла собі прізвище чоловіка «Савич» (а.с.7).

За життя 15 жовтня 2008 року ОСОБА_4 заповів усесвоє майно своїй донці ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняла у межах строку встановленого законом.

Однак, не зважаючи на викладене, 13.02.2018 року отримала постанову нотаріуса №32/2018/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 андрія Зосимовича на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 17).

Повідомленням КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» засвідчено той факт, що дійсно право власності на будинок № 23 по вул. Пушкіна в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області за померлим ОСОБА_4 не зареєстровано (а.с. 16).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року. Законом України "Про власність". Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Таким чином, будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При цьому, судом встановлено, що 24.09.1969 року ОСОБА_4 отримав рішення виконкому Баранівської селищної ради за №18 про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку по вул. Пушкіна, 23 в смт . Баранівка (а.с. 11).

А вже 29 серпня 1969 року ОСОБА_4 отрима Акт відводу земельної ділянки по вул. Пушкіна, 23, в смт. Баранівка (а.с. 12).

Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час закондавства, а тому, він може бути обєктом спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268,1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно померлого 10 травня 2017 року в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області батька ОСОБА_4, а саме: на житловий будинок №23 по вулиці Пушкіна в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області з усіма надвірними будівлями-прибудовою «а», ганком №1, сараями Б,Г, літньою кухнею Б-1, вбиральнею В, навісом Д, колодязем №2, огорожею №3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.А. Новицький