АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/216/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Ротаєнко Д. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі суддів: Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар Торопенко Н.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року, ухваленого під головуванням судді Ротаєнко Д.С., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повний текст рішення складено 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.10.2015 року в м. Монастирищі Черкаської області відбулися передвиборні збори з метою агітації за кандидатів в депутати в місцеві ради. Після завершення зборів між ОСОБА_3 та його однопартійцем ОСОБА_5 відбувся спір після чого ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_3

26.10.2015 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 було написано заяву в міліцію.

ОСОБА_3 зазначає, що відразу після побиття не звертався до правоохоронних органів, бо не бажав перед голосуванням на виборах 25.10.2015 року негативного резонансу та небажаного впливу даної події, як для себе, так і для партії. Наявні тілесні ушкодження вчасно медичними експертами зафіксовано не було, тому кримінальне провадження працівниками поліції не відкривалося. ОСОБА_3 звертався в клініку «Борис». Відповідно до консультативного заключення невропатолога від 17.10.2015 р. зазначено, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 була нанесена травма з короткочасною втратою свідомості.

Позивач стверджує, що у зв'язку з вище зазначеними подіями йому було завдано з боку відповідача матеріальної та моральної шкоди.

У зв'язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача грошові кошти на відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 41340 грн. та 5100 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 1500 грн. та 205 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року та рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року були оскаржені ОСОБА_3 в касаційному порядку.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року визнано рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і частині визначення спірних правовідносин відносно спричинення моральної шкоди та її розміру обґрунтованими так законними, а в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано ухвала суду апеляційної інстанції та в цій частині справа повернута до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, тому рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України дана справа за ціною позову що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб віднесена до категорії малозначимих справ.

Позивач ОСОБА_3 за вказаною ним адресою АДРЕСА_1 не отримав судову повістку з відміткою листоноші що за зазначеною особою не проживає. Відповідно до ст. 131 ЦПК учасники справи зобов'язані повідомляти про зміну свого місця проживання. ОСОБА_3 не повідомляв суд про зміну свого місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України за відсутності заяви про зміну свого місця проживання судова повістка направляється за останнім відомим місцем проживання і сторона вважається належним чином повідомленою. Крім того, представник позивача ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день та час слухання справи.

Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач своїми неправомірними діями, завдав позивачу моральної шкоди.

Проте колегія суддів повністю не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині стягнення матеріальної шкоди.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 15.10.2015 року в м. Монастирищі Черкаської області відбулися передвиборні збори з метою агітації за кандидатів в депутати в місцеві ради. Після завершення зборів між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відбувся спір після чого ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_3 Вказана подія сталася в присутності багатьох людей.

Факт вчинення ОСОБА_5 протиправних дій відносно позивача ОСОБА_3 доведено висновком суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, який перебуває в законній силі.

Стягуючи на користь позивача з ОСОБА_5 частину витрат на проведення експертного дослідження, суд першої інстанції відніс дані витрати до судових витрат, що не відповідає нормам статей 79,86 ЦПК України, чинних на час вирішення спору. Зазначені витрати позивачем віднесено до матеріальних витрат і ОСОБА_6 просив стягнути їх з відповідача як матеріальні збитки.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Позивачем ОСОБА_3 віднесено до матеріальних збитків, витрати які він оплатив на проведення експертного дослідження в сумі 5100 гривень.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України дані витрати не є матеріальними збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а тому в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Так як витрати за проведення експертного дослідження відповідно до ст. 133 ЦПК України не віднесені до судових витрат то рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат за проведення експертного дослідження пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає до скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381, 382, ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року - задоволити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2016 року в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди та стягнення судових витрат за проведення експертного дослідження пропорційно до задоволених позовних вимог - скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.