Справа № 136/2051/17
Провадження № 22-ц/772/1755/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Стадник С. І.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 рокуСправа № 136/2051/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Берегового О.Ю.,

суддів Марчук В.С., Зайцева А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Торбасюк О.І., розглянувши апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Липовецького районного суду Вінницької області Стадника С.І., у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконував, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 24 жовтня 2017 року склала 12651,03 грн.

Зважаючи на викладене ПАТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 24 жовтня 2017 року у розмірі 12651,03 грн., з яких: 1 974,83 грн. - заборгованість за кредитом, 5 623,69 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 973,89 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 578,62 грн. - штраф (відсоткова складова).

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факт отримання ОСОБА_4 кредиту.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ПАТ КБ "Приватбанк" - Литвиненко О.О. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доданим до позовної заяви матеріалам, зокрема заяві Позичальника, Умовам надання банківських послуг, Правилам користування платіжною карткою та Тарифам, які в сукупності складають кредитний договір.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року, дійшла до висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно доводів позовної заяви відповідно до укладеного між сторонами договору від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_4 анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній погодився, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.

При оформленні кредитної картки «Універсальна» відповідач під підпис ознайомився із довідкою про тарифи та умови кредитування із використанням платіжної картки (а. с. 10-11).

З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач порушував умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого у нього станом на 4 жовтня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 12651,03 грн., з яких: 1 974,83 грн. - заборгованість за кредитом, 5 623,69 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 973,89 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 578,62 грн. - штраф (відсоткова складова).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до чинного законодавства, виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів, всі банківські операції за кредитною картою з визначенням дати проведеної операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції з коштами, зміну кредитного ліміту, тому вона є належним та допустимим доказом існуючої заборгованості за кредитним договором, яка дає можливість перевірити проведеня за картою операції.

Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 банківську виписку віднесено до первинного документу, який фіксує факт виконання операцій та служить підставою для записів у регістрах бухобліку.

Рохрахунок заборгованості, який наданий представником ПАТ КБ «Приватбанк» на підтвердження факту виконання зобов'язань не відноситься до документів, які визначені законом на підтвердження факту видачі особі коштів.

ПАТ КБ «Приватбанк» без поважних причин ухилилось від подання доказів витребуваних судом ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року, згідно якої було витребувано в ПАТ КБ «Приватбанк» докази на підтвердження факту отримання ОСОБА_4 кредиту згідно анкети-заяви від 01 жовтня 2010 року до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (банківські виписки по рахунку, меморіальні ордери, платіжні доручення, в тому числі отримання кредитної картки тощо), а тому місцевий суд, керуючись приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України, зважаючи на значення вказаних доказів, дійшов вірного висновку про недоведеність факту отримання відповідачем кредиту, тобто наявність обставин вказаних в позові.

Поряд з цим, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять даних і позивачем не доведено, яку кредитну картку (номер) отримав позичальник, який картковий рахунок йому відкрито для обліку проведених операцій та що розрахунок заборгованості, який надано суду, стосується кредитної картки та кредитного договору, оформленого за заявою-анкетою ОСОБА_4

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг банк, видає клієнту карту, її вид визначено в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою такого укладання є дата отримання картки, вказаної в заяві.

Пунктом 2.1.1.1 Правил надання банківських послуг для надання послуг, банк випускає клієнту картку на основі заяві, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки.

Заява-анкета позичальника не містить даних про те, що відповідач отримав кредитну картку (її вид та номер) з ПІН-кодом до неї, що відповідно може підтверджуватись лише підписом позичальника та який картковий рахунок відкрито на випущену картку.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що жоден із наданих позивачем доказів не містить ні підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу (у готівковій або безготівковій формі), ні факту видачі йому платіжної картки, про що стверджував позивач, ні наявності заборгованості по ній.

Отже доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4 був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження отримання позичальником указаної в позовній заяві кредитної картки та кредитних коштів.

Твердження апелянта щодо того, що відповідач не довів відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином оцінюються колегією суддів критично, оскільки доведення факту і наявності заборгованості є обов'язком позивача.

За приписами частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог стало підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже саме зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374,375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: