Постанова

Іменем України

23 січня 2018 року

м. Київ

справа №465/6963/15-ц

провадження № 61-870св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Відділ освіти Франківського районного Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради,

третя особа - Львівська обласна організація Профспілки освіти і науки України,

представник позивача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Відділу освіти Франківського районного Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року в складі судді Кузь В.Я. та на ухвали апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року у складі головуючого судді Шеремети Н. О., суддів: Ванівського О. М., Зверхановської Л. Д.,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти Франківського районного Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 28 вересня 2015 року відділом освіти Франківського району Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Відділ освіти) до неї застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани з підстави відсутності її на роботі 28 серпня 2015 року.

Посилаючись на те, що таке дисциплінарне стягнення є неправомірним та таким, що суперечить вимогам частини першої статті 123, частини другої 169 КзПП України, оскільки в цей день вона була відсутня на роботі з поважних причин, а саме, перебувала в медичному закладі на обстеженні, як педагогічний працівник, що зобов'язаний проходити таке обстеження відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559 «Про затвердження переліку професій, виробництва та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок» (далі - Постанова) і обставини проходження нею обов'язкового періодичного обстеження підтверджується протоколом № 10 засідання профспілкового комітету працівників освіти та науки НВК ім. В.Стуса «Спеціалізована школа 1 ступеня гімназія міжнародних відносин м. Львова» від 7 жовтня 2015 року, просила задовольнити позов.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Відділу освіти від 28 вересня 2015 року № 263 про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність позивача на робочому місці 28 серпня 2015 року з 10.00 до 14.00 години була обумовлена проходженням щорічного медичного огляду, передбаченого Постановою, а тому відсутні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року апеляційну скаргу Відділу освіти відхилено, рішення районного суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин відсутності позивача на робочому місці 28 серпня 2015 року з 10.00 до 14.00 години, оскільки перебування працівника в медичній установі з метою проходження щорічного медичного огляду не може вважатись порушенням трудової дисципліни, оскільки такий медичний огляд проводиться на виконання трудових обов'язків педагогічного працівника.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року закрито, з тих підстав, що оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання про права та обов'язки ОСОБА_6, яка не брала участь у справі.

У червні 2016 року Відділ освіти подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а апеляційний суд на ці порушення уваги не звернув та безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції.

У червні 2016 року ОСОБА_6, як мати дитини, яка навчається у ОСОБА_4, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, просить скасувати ухвалу апеляційного суду про закриття провадження у справі за її касаційною скаргою, а також постановити окрему ухвалу для вжиття необхідних заходів, передбачених статтею 211 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

5 грудня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі за касаційними скаргами Відділу освіти та ОСОБА_6

13 лютого 2017 року від ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення, подані її представником ОСОБА_5 на касаційні скарги Відділу освіти та ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому вказані касаційні скарги підлягають відхиленню.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу освіти, третя особа - Львівська обласна організація Профспілки освіти і науки України про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани призначено до судового розгляду.

Статтею 338 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 грудня 2017 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи Відділу освіти та ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Згідно із частиною першою статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган відповідно до статті 149 КЗпП України повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення;за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до частини першої статті 123 КЗпП України, за час перебування у медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобов'язаними проходити таке обстеження, зберігається середній заробіток за місцем роботи.

Відповідно до частини другої статті 169 КЗпП Україниперелік професій, працівники яких підлягають медичному огляду, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує медичному оглядові формування державної політики у сфері охорони здоров»я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок», обов'язковому медичному оглядові підлягають працівники навчальних закладів, і зокрема педагогічні працівники.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працювала вчителем початкових класів Львівського навчально-виховного комплексу імені В. Стуса.

Наказом Відділу освіти від 28 вересня 2015 року № 263 ОСОБА_4 оголошено догану за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме за відсутність її на робочому місці без поважних причин 28 серпня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суди на підставі наданих сторонами доказів та встановлених обставин у справі дійшли обґрунтованого висновку про те, що 28 серпня 2015 року ОСОБА_4 була відсутня на роботі з поважних причин, а саме у зв'язку з проходженням медичного огляду для оформлення медичної книжки, що підтверджується записом в особистій медичній книжці позивачки. Крім того, на момент оголошення ОСОБА_4 догани, наказом Відділу освіти від 27 серпня 2015 року №426-к вона була звільнена з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КзпП України.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване рішення не стосується її прав та обов'язків, а тому підстави для скасування зазначеної ухвали апеляційного суду про закриття апеляційного провадження відсутні.

Ураховуючи те, що рішення Франківського районного суду м. Львова та ухвала апеляційного суду Львівської області про залишення без змін зазначеного рішення суду першої інстанції не стосується прав та обов'язків ОСОБА_6 з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин у даній справі, касаційне провадження в цій частині підлягає закриттю як помилково відкрите.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Відділу освіти Франківського районного Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в частині скасування ухвали апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 залишити без змін.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області про залишення без змін рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило