Справа № 750/2331/18
Провадження № 2-о/750/86/18
У Х В А Л А
22 березня 2018 року м. Чернігів
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова, Требух Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення,
заінтересована особа Центральна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГКВГ» МО України,
в с т а н о в и л а:
21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту отримання мінно-вибухового поранення 22.04.2017 року, в якій також просить суд пов`язати діагноз з травмою, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч.1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Заяви про встановлення факту отримання поранення під час виконання бойового завдання під час перебування в зоні АТО не можуть розглядатися в судовому порядку, оскільки законодавством передбачено інший порядок встановлення таких фактів.
Так, порушене в заяві питання врегульоване Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.
Військово-лікарською експертизою встановлюється причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв).
Повноваження щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців покладені на військово-лікарські комісії, а повноваження щодо оформлення довідки про обставини травми надані командиру (начальнику) військової частини.
Відмова відповідного органу може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Таким чином, діючим законодавством України визначено порядок встановлення факту отримання поранення під час несення служби в зоні проведення АТО, що виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку.
Керуючись ст.315 ЦПК України, -
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту , що має юридичне значення, заінтересована особа Центральна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГКВГ» МО України.
Ухвала набирає законної сили у строки та в порядку, передбаченому ст..261 ЦПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Н.В.Требух