Справа № 347/2023/17
Провадження № 22-ц/779/130/2018
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В. Б. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Бойчука І.В.,

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення незаконного відеоспостереження, порушення права особи на недоторканість приватного життя під час проведення відео спостереження та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Косівського районного суду, постановлену головуючим-суддею Сабадахом Б.В. 15 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 15.11.2017 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення незаконного відеоспостереження, порушення права особи на недоторканість приватного життя під час проведення відеоспостереження та відшкодування моральної шкоди на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що не подання ним документів щодо обґрунтування позову та доказів, якими необхідно підтвердити кожну обставину позовних вимог, є підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення такого позову.

Позивач вважає, що не було підстав для залишення його позовної заяви без руху, оскільки доказами протиправних дій відповідачів могли бути пояснення свідків, яких він просив викликати у судове засідання.

Судом не враховано роз'яснень, зазначених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" про те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити суду першої інстанції для судового розгляду.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, а саме не подав доказів на обґрунтування позовних вимог та не зазначив у чому полягає моральна шкода та якими неправомірними діями її заподіяно.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення незаконного відеоспостереження, порушення права особи на недоторканість приватного життя під час проведення відеоспостереження та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі, які проживають по сусідству, встановили у своєму господарстві камери відеоспостереження, які направили в сторону його будинку, а саме, одну безпосередньо на ворота та заїзд до його господарства, іншу камеру - на подвір'я та вхід у будинок, а третю - на вікна його житлового будинку, де проживає його дочка з сім'єю та їх бабця.

ОСОБА_3 зазначив, що в такий спосіб відповідачі слідкують за ним та незаконно ведуть відеоспостереження за його приватним життям та приватним життям його родини.

Позивач також вказував на те, що відповідач ОСОБА_4 не приховує того, що проводить відеоспостережння за його приватним життям, відкрито розповідає про це всім, і крім того, постійно телефонує за місцем його праці та повідомляє керівництву про те з ким і куди він виїжджає чи розмовляє, заявляючи при цьому, що все це фіксується відеокамерами.

ОСОБА_3 вважав, що такими діями відповідачі порушують його право на недоторканість приватного життя.

При цьому позивач посилався на положення ч.3 ст. 307 ЦК, яка передбачає, що знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_3 зазначив, що такими неправомірними діями відповідачі заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у тому, що він постійно перебуває у стресі, що негативно вплинуло на стан його здоров'я і він постійно змушений звертатись за наданням медичної допомоги.

Просив постановити рішення, яким визнати такі дії відповідачів незаконними, зобов'язати їх демонтувати направлені на його господарство камери відеоспостереження та стягнути з відповідачів 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 121 ЦПК (чинної на час постановлення ухвали суду) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналогічні положення містить і ст.185 чинного ЦПК.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено про те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Висновок суду про те, що позивачем не зазначено місце проживання та інші інформаційні відомості про свідків є необґрунтованим, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 зазначив місце проживання свідків чи місце їх роботи.

При таких обставинах ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки до суду апеляційної інстанції оскаржена ухвала суду першої інстанції, якою позовна заява повернута, тобто судом не було прийнято рішення по суті заявлених вимог, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

При таких обставинах ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 15 листопада 2017 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

І.В. Бойчук