УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2018 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Кальміуського ВДВС м.Маріуполя ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України при наявності невиконаних зобовязань за рішенням суду, вказуючи, що на виконанні в Кальміуському ВДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3344, виданого 16.12.2008 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини. Боржник добровільно рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не реагує. Згідно зібраної інформації боржник не працює, відкриті рахунки на її імя в установах банків відсутні, пенсію не отримує, транспортні засоби за боржником не зареєстровано, власності має нерухоме майно, а саме 18/100 частку будинку №17 по вул.Петровського в м.Маріуполі. За повідомленням державної міграційної служби України від 01.11.2017 року ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ВК №485439. Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України. При виході за адресою боржника двері ніхто не відчинив. На теперішній час боржником рішення суду не виконано, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснено. На підставі чого, державний виконавець Кальміуського ВДВС м.Маріуполя просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання ним зобовязання за виконавчим документом.

У судове засідання державний виконавець не зявилася з невідомих суду причин.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Кальміуському відділі ДВС м.Маріуполя знаходиться провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3344, виданого 16.12.2008 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

26.03.2009 року державним виконавцем винесено постанову ВП №12127311 про відкриття виконавчого провадження.

Згідно інформаційних довідок з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не працює, пенсії не отримує, рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями та джерел отримання доходів не має.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що ОСОБА_2 належить 18/100 частку будинку №17 по вул.Петровського в м.Маріуполі, крім того на все майно боржника накладено арешт.

З акту державного виконавця від 13.11.2013 року встановлено, що за виходом до адреси боржника двері ніхто не відчинив, залишено виклик.

За повідомленням державної міграційної служби України від 01.11.2017 року ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ВК №485439. Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як вбачається зі справи, державним виконавцем Кальміуського ВДВС останній вихід за місцем мешкання боржника було здійснено у 2013 року та у присутності лише одного понятого, а останній виклик направлявся 17.04.2014 року, тобто понад трьох років тому.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

У разі відсутності цих даних державний виконавець отримує їх у суді, який ухвалив рішення щодо такого боржника, або у відповідних органах, які здійснюють реєстрацію місця проживання громадян України та іноземців.

Однак, всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем не надано доказів, що ним, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Керуючись ст.441 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В поданні державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 Миколайовича- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_5