Справа № 2-3476/11
Провадження № 4-с/265/4/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Мамаєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою Публічного Акціонерного товариства «Родовід банк» на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2017 року ПАТ «Родовід банк», в особі представника ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності (надалі АТ «Родовід банк»), звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги зокрема зазначили, що АТ «Родовід банк» звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі - ВДВС) із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого листа, отриманого на підставі рішення у цивільній справі № 2-3476/11 за позовом АТ «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26.10.2017 року АТ «Родовід банк» отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.10.2017 року, винесене головним державним виконавцем ВДВС ОСОБА_1 на підставі того, що стягувачем не надано підтвердження сплати авансового внеску.

Заявник вважає, що державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з порушенням норм матеріального та процесуального права, та має бути скасовано, оскільки відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи. Законодавством не визначено поняття «державні органи» - Конституція та закони України визначають поняття «органи державної влади» та «органи місцевого самоврядування». Разом з тим, АТ «Родовід банк» в розмірі 99,9 відсотків належить Державі України в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади і здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників держави, тобто є державним органом.

Крім того, на підставі ч.1 ст.36 та ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набув всіх повноважень органів управління Банку з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, а його уповноваженій особі делеговані повноваження вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління Банку.

Отже, при примусовому виконанні рішення на підставі виконавчого документа за заявою - АТ «Родовід банк», згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач звільнений від сплати авансового внеску.

Таким чином, своїми діями старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_1 було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкоджено процесу виконавчого провадження, а саме - не відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу.

Посилаючись на ст.ст.19, 124, 129-1 Конституції України, Закон України «Про виконавче провадження», ст.ст.376, 383-389 ЦПК України, просили суд: 1) витребувати до початку розгляду справи з Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області матеріали виконавчого провадження, на підставі яких головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.10.2017 року; 2) Визнати незаконними дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.10.2017 року; 3) скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 12.10.2017 року, винесене головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1

Головний державний виконавець Чепурна Т.С. подала до суду письмові заперечення проти скарги в яких зазначила, що скарга на повідомлення державного виконавця ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 12.10.2017 не підлягає задоволенню, оскільки ст.26 Закону України «Про виконавче проваджена» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. При цьому, згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», від сплати авансового внеску звільняються державні органи.

Стягувач «Родовід Банк» є публічним акціонерним товариством, яке відповідно до своєї організаційно-правової форми не є державним органом, а тому не може бути звільненим від сплати авансового внеску, адже Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що від сплати авансового внеску звільняється стягувач - державний орган, а не його представник.

Крім того, зміст норм щодо правового статусу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не дає підстав для віднесення його до державних органів у розумінні ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, що повноваження Фонду мають публічно-правовий характер. До того ж, стягувачем за виконавчим документом є банк, а не Фонд, що підтверджується нормою п.5 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Таким чином, вважала, що дії державного виконавця ґрунтуються на нормах Закону України «Про виконавче провадження», а скарга задоволенню не підлягає.

В судове засідання, представник ПАТ «Родовід банк» не зявився, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Неявка в судове засідання зацікавленої особи ОСОБА_2, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки він був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилився своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.02.2012 року по справі 2-3476/11 були частково задоволені позовні вимоги АТ «Родовід банк» та стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 283261,42 гривню, а також судові витрати в сумі 2832,61 грн.

13.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області по цій справі було видано відповідний виконавчий лист.

12.10.2017 року вказаний виконавчий лист було повернуто головним державним виконавцем Чепурною Т.С. до АТ «Родовід банк» без прийняття до виконання, так як стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

При цьому, ч.2 цієї статті передбачає, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

В той же час, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема встановлює, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до статуту АТ «Родовід банк» є публічним акціонерним товариством.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про акціонерні товариства», акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство.

При цьому, ч.2 ст.1 цього Закону встановлює, що діяльність державних акціонерних товариств та державних холдингових компаній, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється цим Законом, з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами.

Стаття 1 Закону України «Про господарські товариства» передбачає, що господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Відповідно до ст.6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

При цьому, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Система органів виконавчої влади складається з Кабінету Міністрів України, центральних органів виконавчої влади України, куди входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом, а також місцевих органів виконавчої влади. Судочинство же здійснюють Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції

Згідно з Класифікацією організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 р. №97, господарські товариства не відносяться до органів державної влади, а є різними субєктами за своїм статусом та призначенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що АТ «Родовід банк» не відноситься до державних органів в розумінні ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки його діяльність спрямована на одержання прибутку, а не на виконання функцій держави.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. При цьому ч. 2 цієї статті встановлено, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Учасниками Фонду відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є банки.

Таким чином, зміст норм щодо правового статусу Фонду також не дає підстав для віднесення його до державних органів у розумінні ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» незважаючи на те, що повноваження Фонду мають публічно-правовий характер.

До того ж, стягувачем у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості є банк, а не Фонд, що підтверджується нормою п.5 ч.2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для звільнення Фонду від сплати авансового внеску за виконання рішення суду згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» також немає.

У звязку з вищенаведеною правовою позицією, суд не приймає до уваги доводи викладені в скарзі представника АТ «Родовід банк» та вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного Акціонерного Товариства «Родовід банк» на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Орджонікідзевський райсуд м. Маріуполя протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст цієї ухвали складено 24 січня 2018 року.

Суддя С.С. Гноєвой