АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/691/18 Справа № 199/4621/17 Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Дніпро

Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Посунся Н.Є., Ткаченко І.Ю.

за участі секретаря - Григор»євої В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніповського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року по справи за позовом громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна організація" в інтересах члена своеї громадської організації ОСОБА_2 до комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Департаменту охорони здоров"я Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Громадська організація "Незалежна Правозахисна Громадська організація "Право на Захист" подала апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніповського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року, в якій ставить питання про її скасування та направлення справи для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, у липні 2017 року Громадська організація "Незалежна Правозахисна Громадська організація "Право на Захист", ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №11" Департаменту охорони здоров"я Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Амур-Нижньодніповського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк не більше п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Амур-Нижньодніповського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву на підставі ч.2 ст. 121 ЦПК України, районний суд виходив з того, що у визначений ухвалою суду термін, позивачем не усунуто всі зазначені недоліки, а саме, позовна заява, надана позивачем на виконання ухвали без руху, не містить змісту позовних вимог та не зазначено докази на підтвердження кожної обставини, на яку посилається заявник, як на підставу своїх вимог.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно положенням ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності з п.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'ти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Висновок судді про те, що позовна заява не містить змісту позовних вимог та не зазначено докази на підтвердження кожної обставини, на яку посилається заявник, як на підставу своїх вимог, є необґрунтованим та суперечить нормам процесуального права.

Питання про характер правовідносин, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України.

Крім зазначеного, питання про наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, суд повинен вирішувати під час розгляду справи, а уточнення позовних вимог суд може вирішити під час попереднього судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, зокрема з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнання обставин, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про витребування доказів.

Крім того, згідно роз'яснень, викладених в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Однак, суддя першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково повернув позовну заяву.

За таких обставин колегія вважає, що висновок судді про наявність підстав для повернення позову позивачеві, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена без дотриманням вимог процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніповського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки що визначені чинним законодавством.

Судді: