ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Суми

Справа №591/2089/18

Номер провадження 22-ц/788/952/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк»

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2018 року про забезпечення позову, ухвалену під головуванням судді Кривцової Г.В. у приміщенні Зарічного районного суду м.Суми

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення боргу, звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення, зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У квітні 2018 року ПАТ «ПроКредитБанк» звернулося до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Крім того, позивач ПАТ «ПроКредитБанк» подав заяву про забезпечення вказаного позову шляхом заборони уповноваженому органу з питань реєстрації місця проживання, а саме Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки, а саме в квартирі за номером 303 по вул. Івана Сірка, 35 (бувша ОСОБА_6), що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2018 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПроКредитБанк», посилається на порушення судом норм процесуальноо права, просить ухвалу скасувати, а його вимоги щодо забезпечення позову задовольнити. При цьому зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову, про які йде мова у заяві, можуть утруднити чи зробити не можливим виконання рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, думку відповідача ОСОБА_1, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З виділених матеріалів вбачається, що свої вимоги щодо забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що 20 вересня 2004 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, п.п. 2.2 якого унормовано, що правочин щодо відчуження іпотекодавцями предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування, або зміни правового статусу предмета іпотеки без згоди «іпотекодержателя» не допускається. Однак, усупереч цим положенням, 21 вересня 2007 року у спірній квартирі зареєстровано ОСОБА_5 Вказані дії вказують на порушення прав позивача та можливість у подальшому зареєструвати інших осіб у цій квартирі, що значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. ст. 150 ЦПК України унормовано, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Утім, з огляду на положення ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР реєстрацію у подальшому інших мешканців у спірній квартирі, не є перешкодою у стягненні заборгованості з відповідачів та зверненні стягнення на вказане майно у рахунок погашення заборгованість.

Виконання можливого рішення суду в частині виселення та зняття з реєстрації вже зареєстрованих осіб жодним чином не залежить та не повязано з наявністю інших, у подальшому зареєстрованих, осіб.

Звідси, виходячи з того, що позивачем усупереч ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих засобів доказування, про наявність обставин, які б свідчили про те, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Реєстрація ж у 2007 році у спірній квартирі без згоди заставодержателя ОСОБА_5, ураховуючи значний час, який минув з цієї події, такою обставиною не є.

У звязку з цим суд обґрунтовано відмовив ПАТ «ПроКредитБанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову, належним чином мотивувавши своє рішення.

Оскаржена ухвала суду з огляду на положення ст. ст. 149, 150 ЦПК України та розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» по суті є правильною і законною, тому її на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають нормам процесуального права, ухвала є необґрунтованою, не знайшли свого об'єктивного підтвердження, так як всі надані сторонами докази та пояснення сторін по справі були оцінені судом в їх сукупності і ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміні чи скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 червня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

ОСОБА_7