Справа № 215/5575/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді - Демиденко Ю.Ю,

за участю секретаря - Зоріної А.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017р. ОСОБА_1звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 12.08.2016року в Тернівському районному у місті ОСОБА_3 відділі державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №185. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Шлюбні відносини припинили в січні 2017року з тих причин, що з відповідачем різні погляди на життя, внаслідок чого почалися сварки та відсутність взаєморозуміння.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.263 ч.6 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.1,4 ЦПК Україн позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наданими позивачем доказами свідоцтвами про народження дитини, реєстрацію шлюбу, наданими заявами сторін судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2016р., мають неповнолітню дитину, шлюбні відносини припинили в 2017р., та вказані обставини не потребують доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Приймаючи до уваги , що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони які мають неповнолітню дитину, спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 28, 206 ч. 4, 229, 263 ч.6, 265 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований 12.08.2016року в Тернівському районному у місті ОСОБА_3 відділі державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №185, від якого мають неповнолітню дитину- розірвати.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: