Справа № 481/490/17
Провадж.№ 2/481/35/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Вжещ С.І.

при секретарі Юхименко Т.М.

за участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив визнати заповіт ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 недійсним; визнати ОСОБА_4 таким, що постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; визнати за ним (позивачем) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область Новобузький район м. Новий Буг вулиця Зубкова,81; зобовязати Новобузьку державну нотаріальну контору видати йому(позивачу) свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.09.2016 року померла його мати ОСОБА_5

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок, розташований в м. Новий Буг по вулиці Зубкова,81, де вони з матірю проживали разом.

24.01.2017 року позивачем подано до Новобузької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, з якої 05.04.2017 року направлено на його адресу розяснення, про те, що в 2015 році від імені ОСОБА_5 було складено заповіт, але не на його імя, а на імя ОСОБА_4, який є онуком спадкодавця.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки відповідач, на час відкриття спадщини, постійно не проживав зі спадкодавцем, хоча, його місце реєстрації було зареєстроване за місцем проживання останнього, та, не звернувся в строки, визначені ч.1 ст.1269 ЦК України до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а тому право на спадкування житлового будинку по вулиці Зубкова, 81 в м. Новий Буг повинно перейти до нього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові, також зазначивши, що в довідці Новобузької міської ради зазначене місце проживання ОСОБА_4 за адресою м. Новий Буг вулиця Зубкова, 31, на час смерті спадкодавця ОСОБА_5, без перевірки зазначеного факту, на підставі даних будинкової книги та паспорту ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивачем не обґрунтовано вимогу про визнання заповіту недійсним, та помилково стверджується про те, що тимчасова відсутність за місцем реєстрації є підставою вважати, що він не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, а тому не прийняв спадщину за заповітом. Крім того, нею зазначено, що ОСОБА_4 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк у звязку з тим, що він, маючи зареєстроване місце проживання за місцем відкриття спадщини, вважав себе таким, що прийняв її.

Вислухавши пояснення, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне.

20.09.2016 року в м. Новий Буг померла ОСОБА_5, яка є матірю позивача та бабусею відповідача ( а.с.04).

ОСОБА_5 30.07.2015 року на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном, у тому числі житловим будинком по вулиці Зубкова, 81, в місті Новий Буг Миколаївської області з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами разом із земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибною ділянкою) та для ведення особистого підсобного господарства, заповівши це майно онуку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвічений приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 922(а.с.38).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: м. Новий Буг вулиця Зубкова, 81, що належав спадкодавцю на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області №2-127 від 30.07.1987 року ( а.с.09,10-11) .

Відповідно до копії спадкової справи № 7/2017, заведеної після смерті ОСОБА_5, Новобузькою державною нотаріальною конторою, 24.01.2017 року була отримана заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Місце відкриття спадщини перевірене за довідкою Новобузької міської ради від 23.01.2017 року № 831( а.с.34).

30.03.2017 року Новобузькою державною нотаріальною конторою, була отримана заява від ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину. Місце відкриття спадщини перевірене за довідкою Новобузької міської ради від 23.01.2017 року № 831(а.с.34, на звороті).

Згідно довідки, виданої виконкомом Новобузької міської ради Миколаївської області № 831 від 23.01.2017 року, на імя ОСОБА_1, яка була предявлена нотаріусу при поданні заяви про прийняття спадщини від 24.01.2017 року, ОСОБА_5, яка померла 20.09.2016 року, по день смерті постійно проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею на день її смерті, 20 вересня 2016 року, за вказаною адресою проживали та були зареєстровані ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.37, на звороті)

05.04.2017 року ОСОБА_1 подав до Новобузької державної нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, як такому, що прийняв спадщину( а.с.06,39).

Згідно вимог ст..76-80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно для задоволення вимог позивача.

Стаття 1257 ЦК України визначає поняття та умови та наслідки визнання заповіту недійсним.

Просячи визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 30.07.2015 року, позивач не зазначає правових підстав для цього та не обґрунтовує цю свою позовну вимогу, вказуючи тільки на те, що не його було зазначено в заповіті, а племінника.

Дослідивши зміст заповіту та заслухавши пояснення позивача, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання заповіту недійсним.

Доводи позивача та його представника щодо не проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч. 3 ст.1222, ч. 1 ст.1270 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом ( ст..1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1-3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 22 лютого 2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595,( в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5М.) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

З копії спадкової справи вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру щодо заповітів/спадкових договорів 57706743 від 20.07.2015 року на час відкриття спадщини спадкодавець залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новобузького нотаріального округу ОСОБА_10 від 20.07.2015 року, який на час відкриття спадщини не скасовано та не змінено іншим заповітом.

Довідкою, виданою Новобузькою міською радою Миколаївської області від 24.01.2017 року № 831 (а.с.28 на звороті) та копію паспорта серії ЕР № 572113 від 23.08.2016 року виданого Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області, підтверджено факт проживання ОСОБА_4 в будинку по вулиці Зубкова, 81 в місті Новий Буг, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5

З копії спадкової справи не вбачається наявності заяви від ОСОБА_4 про відмову від спадщини за заповітом, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину.

Маючи в спадковій справі вищевказаний перелік документів, Державний нотаріус Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_12 правомірно виніс постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 21.07.2017 року № 577/02-31, так як ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину на підставі ст.1268 ЦК України згідно довідки Новобузької міської ради Миколаївської області від 23.01.2017 року № 831 та звернувся з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом; заповіт ОСОБА_5 не визнаний недійсним, спадщина прийнята спадкоємцем ОСОБА_4; ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, які мають обовязкову частку у спадковому майні .

Посилання позивача на показання свідків, що підтвердили відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5, на час її смерті, не може бути взята до уваги, з урахуванням ч.2 ст. 78 ЦПК України, через те, що як, зазначено вище, доказом постійного проживання, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є певний перелік письмових документів, серед яких є паспорт спадкоємця з відміткою про реєстрацію його місця проживання та довідка з органу місцевого самоврядування, які і були пред'явлені державному нотаріусу.

За встановлених обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом слід відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_4, у встановленому ч. 3 ст.1268 ЦК України порядку, прийняв спадщину, яка належить йому з часу відкриття спадщини, а нотаріусом вірно визначено прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, враховано наявність заповіту, перевірено реєстрацію місця проживання спадкоємця на час відкриття спадщини та правомірно відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 30.01.2018 року.

Суддя