Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 6-37/11
Провадження № 2в/433/67/17
УХВАЛА

"23" січня 2018 р.

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

секретаря судового засідання Нехаєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області,Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» про відновлення втраченого судового провадження,-

ВСТАНОВИВ:

З заявою до Троїцького районного суду Луганської області звернулась ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 6-37/11 за поданням Жовтневого ВДВС Луганського МУЮ про застосування заходів забезпечення виконання судового наказу Жовтневого районного суду м. Луганська від 11.07.2009 про стягнення на користь АБ «Брокбізнесбанк» суми боргу у розмірі 318514,69 грн. відносно ОСОБА_1

Вказана заява підписана представником за довіреністю, доданою до позовної заяви, ОСОБА_2.

Зі вказаних вище документів судом встановлено, що заяву від імені заявника подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 9 Розділу ХІІІ Перехідні положення, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що дана заява має розглядатися за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 та 2 статті 60 ЦПК України визначені особи, які можуть бути представниками у суді, а саме: « Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу».

Тобто, якщо представництво в суді доручено особі, що не має свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, то ця особа має бути: повнолітньою, належним підтвердженням чого може бути паспорт або інший документ, що підтверджує особу та її вік; мати цивільну процесуальну дієздатність; повноваження такої особи мають бути належно посвідчені.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами ( ч. 2 та ч. 3 ст. 62 ЦПК України)

Як вбачається з довіреності представника ОСОБА_2, доданої до заяви, на підтвердження права підписання заяви та звернення з цією заявою до суду від імені заявника ОСОБА_1, вона посвідчена посадовою особою головним бухгалтером товариства з обмеженою відповідальністю «Трикотажник» ОСОБА_3, однак відсутні будь-які відомості в самій довіреності та в заяві, що довіритель заявник працює в даній організації, а особа, яка видала довіреність, уповноважена на це законом або установчими документами.

Крім того, з системного аналізу ст. ст. 60, 61 ЦПК України, треба діти висновку, що словосполучення «заявник працює» слід розуміти, що заявник на час видачі довіреності на представництво інтересів в суді та звернення її представника за довіреністю, укладеною в простій письмовій формі, повинна мати фактичні трудові правовідносини з роботодавцем, посадова особа якого посвідчила довіреність.

Враховуючи викладене, а також той факт, що заявником не надано суду жодних документів, з яких би суд мав можливість дійти висновку про належні повноваження представника, який підписав заяву.

Крім того, вказана вище довіреність подана не в оригіналі, а копії, яка не завірена належним чином, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 та ч.7 ст. 62 ЦПК Україні, оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, за вимогами ч. 6 та ч. 7 ст. 62, ч. 1, ч.2 ст. 94 ЦПК Україні, довіреність, як правило, має подаватись в оригіналі. Однак, беручи до уваги норми ч. 1, ч. 2 ст. 95 ЦПК України, довіреність як документ, що посвідчує повноваження представника особи на ведення справ в суді, є письмовим доказом, який дозволяється подавати в засвідченій належним чином копії.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено.

Крім того, враховуючи що проста форма довіреності відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 62 ЦПК України видається від імені юридичної особи за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом або установчими документами, то і копії таких довіреностей можуть належно засвідчуватись ними згідно порядку засвідчення копій документів, визначеному пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Судом встановлено, що до Троїцького районного суду Луганської області вже була звернена аналогічна заява ОСОБА_1, яка також була підписана представником ОСОБА_2 за аналогічною довіреністю, копія якої міститься в матеріалах справи №433/187/17.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 02 лютого 2017 року заява була повернена заявнику, оскільки суд дійшов висновку про те, що вона подана особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду повторно, заявником не було усунено недоліків, визначених в ухвалі суду про повернення заяви.

При повторному зверненні судом в іншому складі були розглянуті заявлені вимоги, за результатом чого постановлено ухвалу, яка була скасована Апеляційним судом Луганської області. Після надходження справи з апеляційного суду справа надійшла до провадження судді Певної О.С.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, має бути залишена без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якою передбачено, що заява залишається без розгляду у разі, якщо подана від імені заінтересованої особи особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Зі змісту ч. 2 ст. 257 ЦПК України вбачається, що особа, заява якої залишена без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257,259-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_4, заінтересовані особи: Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області,Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» про відновлення втраченого судового провадження залишити без розгляду.

Розяснити заявнику, що повернення цієї заяви не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Певна