Справа № 2-606/11
Номер провадження 2-зз/489/5/18
УХВАЛА

01 лютого 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Свої вимоги мотивував тим, що Ленінським районним судом м. Миколаєва розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. При розгляді справи судом було вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-які угоди щодо цього майна. Після смерті відповідача по справі - матері заявника, він успадкував вищевказану квартиру. Проте на теперішній час заявник не має права реалізувати своє право власності на вказану квартиру, оскільки майно перебуває під арештом.

Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд скасувати вищезазначені заходи забезпечення позову, а саме зняти арешт з майна.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

В Ленінському районному суді м. Миколаєва на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Згідно Ухвали суду від 26.10.2010 року було вжито заходи забезпечення позову по вищезазначеній справі, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, та заборону здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням.

Згідно Ухвали суду від 29.02.2012 року провадження у вищевказаній цивільній справі було закрито у звязку із смертю відповідача.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.01.2017 року після смерті ОСОБА_3 її син ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що у звязку з накладеним арештом на успадковану квартиру він не має можливості реалізувати своє право власності на це майно належним чином.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Крім вищезазначеного, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. передбачає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Оскільки на майно матері заявника було накладено арешт під час розгляду цивільної справи, в подальшому провадженні по якій було закрито, суд вважає, що на сьогодні накладений арешт порушує права заявника як власника арештованого майна.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час відсутня необхідність тримання спірного майна квартири - під арештом, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Зняти арешт, накладений згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року на квартиру АДРЕСА_3, що належить на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.02.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова