Справа № 234/115/18
Провадження № 2-н/234/103/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Костюков Д.Г., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

ДоКраматорського міського суду Донецької області надійшла заяваПриватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на сум заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (призвіще, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб- громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, всупереч п. 2 ч.2 ст. 163 ЦПК України, вона не містить в собі реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта боржника (для фізичних осіб- громадян України), хоча до даної заяви копії паспорту та картки фізичної особи-платника податків боржника були додані, отже заявник не мав труднощів у зазначенні таких даних у заяві про видачу судового наказу, як того вимагає закон.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Також, суд звертає увагу заявника, що в даній заяві про видачу судового містяться посилання на норми статтей недіючого на момент подання заяви Цивільного процесуального Кодексу України.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд вважає, що у видачі судового наказу заявникові слід відмовити.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165, 166 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області безпосередньо або через Краматорський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2