КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/615/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року та рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач пред'явив позовдо відповідачів про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, уякій просив поновити його на посаді головного інженера Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» та стягнути солідарно з відповідачів на його користь 76 100, 00 грн. як відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2015 року по 19 січня 2016 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що з 25 січня 2011 року по 01 грудня 2015 року він працював на посаді головного інженера - першого заступника директора КП «Київський крематорій».

01 грудня 2015 року у відсутність директора відповідачі звільнили його з роботи. При цьому кожен з зазначених відповідачів висловили своє бачення та формулювання звільнення, ознайомили його з наказом № 288-к від 01 грудня 2015 року, підписаним ОСОБА_4, про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Наказ не був погоджений юрисконсультом ОСОБА_11

Позивач уважає наказ про звільнення незаконним, оскільки його звільнили не уповноважені особи - відповідачі, на звільнення не було згоди профспілкового комітету, звільнення проведено першим заступником директора, який не мав на це повноважень, при звільненні йому не було запропоновано іншої посади.

16 березня 2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірним наказ №288-к від 01 грудня 2015 року про його звільнення, поновити його на посаді головного інженера Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» та стягнути солідарно з відповідачів на його користь 76 100, 00 грн. як відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2015 року по 16 березня 2016 року.

Позивач також посилався як на підставу своїх вимог на те, що з 25 січня 2015 року він фактично приступив до виконання обов'язків першого заступника директора КП «Київський крематорій» та суміщав посади головного інженера і першого заступника директора КП «Київський крематорій», а з 04 листопада 2015 року він фактично приступив до виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», а тому відповідачі не мали повноважень його звільняти, а ОСОБА_4 видавати наказ.

Також позивач зазначав, що з ним не було проведено розрахунку та не було видано йому трудову книжку, заробітна плата за період з 24 вересня 2015 року по 19 січня 2016 року становить 76 100 грн..

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року за заявою позивача у якості співвідповідача у справі залучено ОСОБА_4.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року за клопотанням позивача залучені в якості співвідповідачів Київський міський Голова Кличко В. В. та ОСОБА_9.

08 лютого 2017 року позивач подав до суду першої інстанції остаточну заяву про зміну підстав, збільшення розміру позову.

У зазначеній заяві позивач просив визнати незаконними та скасувати наказ №288-к від 01 грудня 2015 року про його звільнення, наказ №275-к від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», розпорядження Київського міського Голови №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», подання до цього розпорядження, недійсним договір №06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16 січня 2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій», поновити його на посаді головного інженера Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» та стягнути солідарно з відповідачів Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, на його користь 302 602, 00 грн. як відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2015 року по 08 лютого 2017 року, з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» 10 000 грн. майнової шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

Позивач уважає, що Київський міський Голова КличкоВ.В. не мав повноважень покладати на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій» за відсутності подання директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМДА про призначення ОСОБА_4 директором КП «Київський крематорій», а таке призначення мало відбуватися відповідно до ст. 19 Конституції України та розпорядження Київського міського Голови №118 від 15 липня 2013 року, яким затверджено Порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва.

Уважає, що наказ про звільнення є незаконним, оскільки ОСОБА_4 не мав повноважень на видачу та підписання такого наказу.

У наказі про звільнення не зазначено, яке конкретно порушення трудової дисципліни стало підставою для звільнення позивача з роботи, ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, ступінь заподіяної цією дією підприємству шкоди, не враховано 23-річну роботу позивача на підприємстві.

При звільненні позивачу не було запропоновано іншої посади, з ним не проведено розрахунок при звільненні та не видано трудову книжку, вимоги про стягнення середнього заробітку стосуються періоду з 02 грудня 2015 року по 08 лютого 2017 року.

Договір №06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16 січня 2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій» позивач вважав недійсним, оскільки він є фіктивним. Так, договір підписано від імені РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_4, який не мав на це відповідних повноважень, актів прийому-передачі виконаних робіт за цим договором не складалося, грошових коштів ОСОБА_9 не виплачувалося.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Київського міського Голови Кличка В.В. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог до Київського міського Голови Кличка В. В. та в частині стягнення з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2015 року по 20 січня 2017 року - закрито.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою та рішенням суду, позивач в апеляційних скаргах просить скасувати ухвалу та врахувати наслідки скасування цієї ухвали при розгляді апеляційної скарги на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року. Зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції указано, що розгляд справи в частині позовних вимог до Київського міського голови КличкаВ.В. віднесено до юрисдикції адміністративних судів у порядку адміністративного судочинства. З таким висновком суду позивач не погоджується та посилається на пункт 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до якого діяльність особи, призначеної у державному секторі економіки через систему організаційно-господарської діяльності, що функціонує на основі права господарського відання або права оперативного управління, або за рішенням органу місцевого самоврядування, не є публічною службою, а тому трудові відносини таких осіб розглядаються у порядку цивільного судочинства. З огляду на зазначене,суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку щодо розгляду даного позову в порядку адміністративного судочинства.

Закрито провадження в даній справі і в частині стягнення з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2015 року по 20 січня 2017 року, оскільки суд першої інстанції виходив з того, що існують рішення суду постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору із тих самих підстав.

Однак, на думку позивача, судом жодним чином не було досліджено, що інші справи, які розглядалися за його позовами та набрали законної сили відрізнялися від даної справи сторонами у справі, підставами та предметами позову. Так у справі № 760/20159/15-ц позивач оскаржував своє звільнення з невідповідністю нормам Статуту, які були дійсні на момент прийняття його на посаду, у справі № 760/22948/15-ц оскаржував звільнення з підстав відсутності систематичних порушень, а у справі № 760/22870/15-ц оскаржував Розпорядження № 810 та подання, згідно з яким був незаконно призначений в.о. директора ОСОБА_4, що призвело до звільнення позивача.

Позивач просить скасувати ухвалу та рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати: незаконним наказ № 288-к від 01.12.2015 року про його звільнення, наказ № 275-к від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», розпорядження Київського міського голови № 810 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», подання до розпорядження Київського міського голови № 810 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 обов'язків директора КП «Київський крематорій»; визнання недійсним договір № 06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій», поновити позивача на посаді головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» , стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 302 602, 00 грн., відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02.12.2015 року по 08.02.2017 року, стягнути солідарно з відповідачів на його користь 10 000,00 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди.

Зазначає, що судові рішення першої інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Указує, що судом першої інстанції не було розглянуто позовні вимоги про визнання незаконним наказу № 275-к від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», розпорядження Київського міського голови № 810 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій» та подання про призначення ОСОБА_4 директором, укладення з ним контракту до вказаного розпорядження. Не було досліджено та було знищено наданий позивачем окремий доказ із записом зборів, відмовлено у задоволенні численних заявлених позивачем клопотань про витребування доказів та не досліджено докази фальсифікації Розпорядження № 810, а саме, що подання на видачу цього розпорядження надійшло до КМДА пізніше, ніж було виготовлено саме розпорядження.

Щодо визнання незаконним Розпорядження № 810 від 06.11.2015 року, зазначає, що подання № 058/11-15387 від 05.11.2015 року на підставі якого було виготовлене вказане розпорядження надійшло до КМДА 09.11.2015 року, про що свідчить реєстраційний штамп. Разом з тим, з подання до розпорядження вбачається, що на ньому відсутнє погодження із заступником голови КМДА відповідно до розподілу обов'язків та першим заступником голови КМДА, як того вимагає Порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Позивач уважає, що його звільнення є незаконним, оскільки воно було здійснено не директором, а першим заступником директора КП «Київський крематорій» ОСОБА_4, який діяв від імені підприємства на підставі Розпорядження № 810, яким не визначено повноваження, які б наділяли ОСОБА_4 на час виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій».

У наказі про звільнення позивача не обґрунтовано яке конкретне порушення трудової дисципліни стало приводом для звільнення ОСОБА_2, не зазначено ступінь тяжкості вчиненого ним проступку. Як зазначає позивач з моменту прийняття його на роботу та в подальшому при переведенні на інші посади, він жодного разу не був ознайомлений з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором. Разом з тим, при звільненні йому не було запропоновано іншої посади, а тому було порушено умови Колективного договору.

Щодо недійсності договору № 06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій», зазначає, що акт прийому-передачі виконаних робіт не складалися та грошові кошти за виконану роботу не виплачувалися.

У відзиві на апеляційні скарги представник Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» зазначає, що судові рішення першої інстанції є законними, обґрунтованими та прийняті з дотриманням норм чинного законодавства. Позовні вимоги до Київського міського Голови не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а згідно зі ст. 19 КАС України спори між фізичними чи юридичними особами із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльність відносяться до адміністративного судочинства. Також судом було встановлено, що існують рішення, які набрали законної сили між тими самими сторонами, з того самого предмету спору і з тих самих підстав.

Вислухавши доповідь судді,пояснення позивача, представників сторін,колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом №288-к від 01 грудня 2015 року «Про звільнення» головного інженера ОСОБА_2. звільнено з займаної посади 01 грудня 2015 року у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 12).

Підставою до звільнення позивача за вказаним наказом стали :Акт Державної архітектурно-будівельної інспекції України перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15 жовтня 2015 року,розпорядження №09 від 18 листопада 2015 року,службова записка ОСОБА_2 від 19 листопада 2015 року вх. №72,акт про відмову від надання письмових пояснень ОСОБА_2 від 20 листопада 2015 року;наказ №111-к від 10 квітня 2015 року,наказ №120-к від 24 квітня 2015 року.

Суд послався в рішенні на п. 3 ст. 40,149,151,235 КЗпП України , постанову Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із послідуючими змінами) ,

Крім того судом установлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року (т.2 а.с.а.с. 140-148), залишеним у силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року (т.2 а.с.а.с. 149-156), відмовлено у позові позивачу до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_9, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в інтересах Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4, про визнання незаконним внесення змін до Статуту, визнання недійсною реєстрації Статуту, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування неотриманої доплати за суміщення посад та моральної шкоди.

Предметом розгляду даної справи були наступні позовні вимоги ОСОБА_2 визнання незаконним та скасування наказу № 228-к від 01.12.2015 про його звільнення з посади головного інженера - першого заступника директора РССКП «Київський крематорій», оскільки наказ не погоджено начальником Головного управління ритуальних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що мало бути зроблено відповідно до пункту 6.4 Статуту РССКП «Київський крематорій», видано неправомочною особою та всупереч колективному договору підприємства; поновлення його на посаді головного інженера - першого заступника директора РССКП «Київський крематорій»;стягнення з РССКП «Київський крематорій» на користь позивача 5700 грн. як відшкодування заробітної плати головного інженера за час вимушеного прогулу з 01.12.2015 по 17.12.2015, 105 899,20 грн. як відшкодування неотриманої доплати за суміщення посад та виконання обов'язків першого заступника директора РССКП «Київський крематорій» (за цей же період), 5000 грн. як відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року було встановлено, що наказ № 288-к від 01 грудня 2015 року про звільнення позивача був виданий повноважною особою - в.о. директора підприємства, який обов'язки директора виконував на підставі розпорядження №810 від 6 листопада 2015 року Київського міського голови. Позивачем не заперечувалось тієї обставини, що 18 листопада 2015 року його було ознайомлено з розпорядженням №09 від 18 листопада 2015 року, яким його було зобов'язано надати письмові пояснення стосовно порушень, викладених в акті перевірки Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15 жовтня 2015 року, а також не заперечувалась та обставина, що письмові пояснення ним надані не були. Із службової записки позивача від 19 листопада 2015 року вбачалося, що позивач вказував на те, що не має можливості надати пояснення по факту виявлених порушень, оскільки йому не був наданий акт перевірки, проте на розпорядженні №09 від 18 листопада 2015 року позивачем було вказано про те, що з розпорядженням позивач ознайомлений, акт від 15 жовтня 2015 року отримав о 17-00 год. 18 листопада 2015 року. За наказом від 01 грудня 2015 року №288-к підставами для звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України були: акт Державної архітектурно-будівельної інспекції України перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15 жовтня 2015 року, наказ від 10 квітня 2015 року №111-к, наказ від 24 квітня 2015 року №120-к. Актом від 15 жовтня 2015 року, було встановлено, що позивачем не виконувались його посадові обов'язки, які визначені посадовою інструкцією, а саме: не виконувались заходи щодо отримання та відновлення технічної документації на приміщення підприємства, проведення їх поточного огляду, періодичного обстеження та належного утримання приміщень ритуального корпусу, кремаційного цеху та підземної галереї, проведення капітального ремонту та відновлення, що призвело до того, що зазначені приміщення перебувають у незадовільному стані та не можуть безпечно експлуатуватись, що є порушенням вимог ст. 39-2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Посилання позивача на те, що зазначені в акті від 15 жовтня 2015 року недоліки виникли не з його вини, а внаслідок невиконання посадових обов'язків начальником та працівниками виробничо-технічного відділу, колегія суддів відхилила, оскільки з посадової інструкції позивача вбачалося, що саме позивачем, як головним інженером підприємства, були допущені вказані в акті порушення. Наказами від 10 квітня 2015 року №111-к, від 24 квітня 2015 року №120-к позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Наказом №111-к від 10 квітня 2015 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, позивачем у судовому порядку оскаржувався цей наказ, у задоволенні позову було відмовлено, рішення суду набрало законної сили. Зважаючи на наведене, судова колегія вважала, що у відповідача були підстави для звільнення позивача 1 грудня 2015 року за ст. 40 ч. 1 п. 3 КЗпП України.

Також ухвалою суду було встановлено, що посилання в скарзі на те, що судом не було встановлено наявність шкоди в результаті винних дій позивача та причинний зв'язок між його винними діями та шкодою, завданою ними підприємству, наявність та розмір такої шкоди, не є підставою для визнання звільнення позивача незаконним, оскільки за ст. 40 ч. 1 п. 3 КЗпП України завдання шкоди підприємству внаслідок систематичного невиконання працівником обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не є обов'язковою умовою для звільнення.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_12, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів. Як зазначено в рішенні суду, з урахуванням уточнень позовних вимог та збільшення розміру позовних вимог, позивач свої вимоги мотивував тим, що з 02 серпня 1993 року по 01 грудня 2015 року працював на посаді головного інженера - першого заступника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій». 01 грудня 2015 року у відсутність директора його викликали в кабінет директора, де відповідачі ознайомили його з наказом № 288-к від 01 грудня 2015 року про звільнення з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, підписаним ОСОБА_4. Уважав наказ про звільнення незаконним та необґрунтованим, виданим з порушенням норм трудового законодавства.Процес звільнення відбувся не конкретною особою, а не уповноваженими на це особами - відповідачами, які знаходились в кабінеті за протиправної бездіяльності ОСОБА_12 та ОСОБА_11 що були відсутні. Звільнення проведено особами, які не мали права бути на своїх робочих місцях в цей день та раніше, оскільки не були відповідно навчені основам охорони праці, пожежної безпеки та не мали відповідних посвідчень, не пройшли вступні, первинні, повторні інструктажі з охорони праці, пожежної безпеки, про що ним їм було вручено відповідні приписи. Наказ про звільнення не погоджений з юрисконсультом підприємства. Звільнення було проведене першим заступником директора, а не директором, за відсутності зареєстрованого наказу про виконання заступником директора обов'язків.Не обґрунтовано «систематичного невиконання працівниками без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення» - п. 3 ст. 40 КЗпП України. У наказі є посилання на акт відмови від надання письмових пояснень від 20 листопада 2015 року стосовно його посадових обов'язків щодо супроводження перевірки ДАБІ, чим відповідно спричинено негативні наслідки та нанесено шкоду підприємству. Про акт відмови він дізнався лише 01 грудня 2015 року та не був з ним ознайомлений. Акт сфальсифікований. Його не було ознайомлено з матеріалами перевірки ДАБІ, що нібито відбулася 15 жовтня 2015 року. Ніхто з інженерного персоналу не знав про цю перевірку за виключенням ОСОБА_12та ОСОБА_14 За результатами складеного акту негативних наслідків для підприємства не наступило, і акт не є документом, що зобов'язує відповідача вживати заходів. За ведення контролю за надійністю та безпечною експлуатацією будівель, споруд та інженерних мереж відповідає не головний інженер, а начальник виробничо-технологічного відділу згідно з додатком № 14 «Комплексні інженерно-технічні заходи щодо досягнення встановлених нормативи безпеки, гігієни праці та виробничого середовища по ритуальній службі СКП «Київський крематорій» на 2014-2016 роки». При звільненні йому не було запропоновано іншої посади, як того вимагає закон та не було засідання та згоди профспілкового комітету на його звільнення. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким поновити його на посаді головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА); стягнути з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» на його користь 286264 гривні як відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2015 року по 20 січня 2017 року; стягнути з ОСОБА_12,ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8ОСОБА_13,ОСОБА_11, солідарно на користь Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» 286264 гривні виплачені йому в результаті зазначених незаконних дій та його незаконного звільнення.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року залишеного без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року встановлено, що при звільненні позивача відповідачем дотримані вимоги закону і перевіривши підстави, на які посилався позивач в обґрунтування свої вимог в сукупності з наданими сторонами доказами,відмовив у задоволенні позову.

Судами вказаних інстанцій установлено, що відповідач дотримався встановленого ст. 149 КЗпП України порядку застосування дисциплінарного стягнення, а факт невиконання позивача своїх посадових обов'язків без поважних причин мав місце, що стало підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі,ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Проаналізувавши вимоги позивача, заявлені в даній справі та підстави, на які посилався позивач у обґрунтування своїх вимог, предмет спору, сторони в справі, колегія суддів вважає, що як рішення суду так і ухвала суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нове судове рішення.

З огляду на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року (т.2 а.с.а.с. 140-148), залишене в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2016 року та рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, залишене в силі ухвалою Апеляційного суду міста Києва 24 травня 2017 року, колегія суддів уважає, що провадження у частині заявлених позовних вимог ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів підлягає закриттю.

До цього висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що незважаючи на численні зміни підстав своїх позовних вимог у цій справі протягом двох років, позивач не відмовлявся від вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів до вказаних осіб і з підстав, які вже були предметом розгляду судами і по яких вже були постановлені вищезазначені рішення.

У зв'язку з цим колегія суддів відхиляє аргумент позивача щодо наявності в цій частині його позовних вимог інших підстав.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з закриття судом першої інстанції провадження у частині позовних вимог ОСОБА_2 до Київського міського Голови Кличка В.В. з тих підстав, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства,оскільки суд прийшов до такого висновку у порушення норм процесуального права.

Частиною 3 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Як убачається з матеріалів справи, позивач пов'язував незаконність наказу №288 від 01.12.2015 року про його звільнення з посади головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» з розпорядженням Київського міського Голови Кличка В.В. № 810 від 06 листопада 2015 року про накладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», яке на його думку, є незаконним, оскільки Київський міський Голова не мав повноважень покладати на ОСОБА_4 указані обов'язки за відсутністю подання директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМДА.

Оскільки судом першої інстанції вказані вимоги розглядалися у сукупності з іншими вимогами позивача, що стосувалися поновлення на роботі і судом одночасно було постановлено ухвалу про закриття провадження за вимогами щодо Київського міського Голови та рішення про відмову у задоволенні позову до інших сторін, з урахуванням закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів, колегія суддів уважає за можливе скасувати ухвалу та розглянути вимоги, які стосуються незаконності та скасування наказу №288 від 01.12.2015 року про його звільнення з посади головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» з розпорядженням Київського міського Голови Кличка В.В. № 810 від 06 листопада 2015 року про накладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій».

Зазначаючи про незаконність розпорядження Київського міського Голови Кличка В.В. № 810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», яке на його думку, є незаконним, оскільки Київський міський Голова не мав повноважень покладати на ОСОБА_4 указаних обов'язків за відсутності подання директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури КМДА, позивач указує, що за таких обставин ОСОБА_4 не мав права видавати та підписувати наказ №288 від 01.12.2015 року про його звільнення з посади головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій».

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2016 року, залишене в силі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19.02.2016 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_9, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в інтересах Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 про визнання незаконним внесення змін до Статуту, визнання недійсною реєстрації Статуту, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування не отриманої доплати за суміщення посад та моральної шкоди, в якому позивач, зокрема, просив визнати незаконним та скасувати наказ №228-к від 01.12.2015 про його звільнення з посади головного інженера - першого заступника директора РССКП «Київський крематорій», оскільки наказ не погоджено начальником Головного управління ритуальних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що мало бути зроблено відповідно до пункту 6.4 Статуту РССКП «Київський крематорій», видано неправомочною особою, наказ є необґрунтованим, виданий всупереч колективному договору підприємства.

Указаним рішенням встановлено обставини щодо вказаних позивачем підстав, якими він обґрунтовував незаконність розпорядженням Київського міського Голови Кличка В.В. № 810 від 06 листопада 2015 року про накладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій».

Зокрема судом установлено, що накази на призначення ОСОБА_2 на посаду першого заступника директора відповідачем не видавалися, він виконував обов'язки лише головного інженера і отримував заробітну плату за виконання саме цих обов'язків, а відтак наказ №288-к від 01 грудня 2015 року про звільнення з вказаної посади, виданий повноважною особою - в.о. директора підприємства ОСОБА_4,який обов'язки директора виконував на підставі розпорядження №810 від 06 листопада 2015 року Київського міського Голови Кличка В.В..

Отже в даному випадку не було необхідності погоджувати видання указаного розпорядження з начальником Головного управління ритуальних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За таких обставин, колегія суддів уважає, що розпорядження Київського міського Голови Кличка В.В. № 810 від 06 листопада 2015 року про накладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій» прийнято в межах його повноважень і підстави до визнання його незаконним, колегія суддів не встановила.

Позивач, пов'язує свої вимоги в даній справі про визнання незаконним та скасування наказу № 288-к від 01 грудня 2015 року про його звільнення, з вимогами про визнання недійсним договору від 16 січня 2016 року між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій» про надання правової допомоги.

Колегія суддів уважає,що позивач не довів належними та допустимими доказами причинно-наслідковий зв'язок між цими вимогами, не обґрунтував, яким чином вони впливають на вирішення його позову в частині визнання незаконним та скасування наказу № 288-к від 01 грудня 2015 року про його звільнення.

З огляду на викладене вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,Київського міського голови Кличка В. В. про визнання незаконним та скасування наказу №288 від 01.12.2015 року про його звільнення з КП «Київський крематорій», наказу №275 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій»,розпорядження Київського міського голови №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», подання до розпорядження Київського міського голови Кличка В. В. №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», визнання недійсним договору № 06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій», його вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, як похідні від основних вимог не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання апеляційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

На час подачі даного позову діє нова редакція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якою справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин», було виключено з категорії пільгових.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пільги щодо сплати судового збору мають позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У 2016 році ОСОБА_2 пред'явив позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу № 288-к від 01.12.2015 року про його звільнення, визнання незаконним та скасування наказу №275 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», розпорядження Київського міського голови №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», подання до розпорядження Київського міського голови Кличка В. В. №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», визнання недійсним договору №06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій» та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вимога ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, фактично є вимогою про поновлення на роботі, а отже судовий збір за дану вимогу не підлягав сплаті.

Інші вимоги не є вимогами про поновлення на роботі, а тому при їх поданні, ОСОБА_2 повинен був оплатити судовий збір.

ОСОБА_2 судовий збір при поданні позову не сплачував.

Згідно з підпунктом 1, 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час пред'явлення позовних вимог , ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява подається до суду, ( січень 2016 року - 1378 грн., 0,4 його розміру -551,20 грн. ).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час пред'явлення позовних вимог, за подання заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як убачається з матеріалів справи, то позовні вимоги ОСОБА_2, складаються з однієї вимоги майнового характеру ( відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10000,00 грн.) та чотирьох вимог немайнового характеру (визнання незаконними та скасування наказу №275 від 06.11.2015 року, розпорядження Київського міського голови №810 від 06 листопада 2015 року та поданням до розпорядження Київського міського голови Кличка В. В. №810 від 06 листопада 2015 року( фактично одна вимога), визнання недійсним договору №06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 , відшкодування моральної шкоди).

Отже, зважаючи на розмір матеріальної шкоди (10000,00 грн.), яку просив стягнути позивач, судовий збір за вимогу майнового характеру підлягав сплаті з розрахунку не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн., та по 551,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру - 2204,80 грн. (551,20х4), а всього 2756,00 грн..

Крім того, відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час подання апеляційної скарги , судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тобто, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 повинен був сплатити 4 143,00 грн. (2756х150%).

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК ( п. 28).

На даний час ст. 88 ЦПК України 2004 року в редакції ЦПК 2017 року - ст. 141.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи з'ясовано, що позивач ні при поданні даного позову, ні при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, судовий збір не сплачував, а тому вищевказані суми (2756+4134=6890) підлягають стягненню з останнього в доход держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 381-384,389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року та рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 червня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Закрити провадження у частині позовних вимог ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів.

У позові ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,Київського міського голови Кличка ВіталіяВолодимировича про визнання незаконним та скасування наказу №288 від 01.12.2015 року про його звільнення з КП «Київський крематорій»,наказу №275 від 06.11.2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій»,розпорядження Київського міського голови №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій», подання до розпорядження Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича голови №810 від 06 листопада 2015 року про покладення на ОСОБА_4 виконання обов'язків директора КП «Київський крематорій»,визнання недійсним договору №06/01/16-ю про надання правової допомоги від 16.01.2016 між адвокатом ОСОБА_9 та РССКП «Київський крематорій», відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання : 03087 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1) в доход держави судовий збір в розмірі 6890 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук