Провадження № 6/161/375/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі : головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Луцьку подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 звернулася в суд з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Гетьмана Мазепи, 49/24.

Подання обґрунтоване тим, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року №161/21484/13-ц, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою м. Луцьк, вул. Гетьмана Мазепи, 49/24, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Вказані особи є боржниками у виконавчому провадженні.

10 серпня 2017 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем знаходження іпотечного майна, проте двері ніхто не відчинив.

10 жовтня 2017 року надіслано повідомлення, що 19 жовтня 2017 року державним виконавцем будуть проводитися виконавчі дії. 19 жовтня 2017 року знову відбувався вихід за місцем знаходження майна, однак двері знову ніхто не відкрив.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд дозволити примусове проникнення в 1/5 частки квартири №24, що знаходиться в будинку №49 по вул. Гетьмана Мазепи в м. Луцьку.

Державний виконавець в судове засідання не з'явилася.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З матеріалів справи судом встановлено, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року №161/21484/13-ц, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою м. Луцьк, вул. Гетьмана Мазепи, 49/24, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Вказані особи є боржниками у виконавчому провадженні.

Боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_3 Причому їй належить 1/2 частина квартири відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 17.09.2013 року та 1/10 частки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обґрунтовуючи право державного виконавця на звернення з поданням суд першої інстанції в оскарженій ухвалі послався та процитував зміст п.12.ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено обов'язок державного виконавця звернутися з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, в якої перебуває дитина , стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання. Однак із змісту подання та матеріалів справи вбачається, що у зазначеному виконавчому провадженні не виконується виконавчий документ про відібрання дитини, тому ця правова норма не підлягає до застосування при вирішенні подання.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

За змістом цієї правової норми у разі проникнення до житла чи іншого володіння особи, яка не є учасником виконавчого провадження, у відповідному поданні мають бути зазначені обставини, які свідчили б про інформування цієї особи про необхідність вчинення дій щодо передання майна, належного боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього або щодо повернення дитини, а також дані про небажання цієї особи виконувати відповідне розпорядження державного виконавця.

Однак, з матеріалів подання не встановлено чи повідомлявся боржник про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час.

Як доказ здійснення перешкод ОСОБА_3 вчиненню виконавчий дій щодо опису майна, держаний виконавець надає суду ОСОБА_6 державного виконавця від 14.03.2018 року складений о 11:10, з якого вбачається, що при здійсненні виїзду за адресою боржника - м.Луцьк, вул. Мазепи, 49/24 потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив.

ОСОБА_6, як доказ наявності здійснення перешкод ОСОБА_3 вчиненню виконавчий дій щодо опису майна суд оцінює критично, оскільки фіксування державним виконавцем у актах того факту, що двері закриті, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

Крім того, у поданні державний виконавець вказує, що ОСОБА_3 у праві власності на спірну квартиру належить ?+1/10 частки, разом з тим просить дозволити проникнення в 1/5 частки квартири №24, що знаходиться в будинку №49 по вул. Гетьмана Мазепи в м. Луцьку.

В матеріалах справи відсутні також відомості про вжиття державним виконавцем інших заходів для зявлення боржника до виконавця, зокрема застосування приводу через органи Національної поліції (ст.438 ЦПК України).

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Крім того, як встановлено судом з матеріалів цивільної справи №161/21484/13-ц 13.02.2018 року постановою Апеляційного суду Волинської області державному виконавцю відмовлено у задоволенні подання про проникнення до житла боржника.

За таких обставин, слід відмовити заявнику у задоволенні подання про вирішення питання про примусове проникнення у житло фізичної особи боржникаОСОБА_3

Керуючись ст.439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_7