НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 січня 2018 рокуСправа № 322/1272/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у підготовчому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:ОСОБА_2
про:визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

11 грудня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Михайлівське, вул. Зарічна, 7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач є власником частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, 7, с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

28.11.2009 відповідача було зареєстровано за вищезазначеним місцем проживання.

22.12.2009 між сторонами було укладено шлюб.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.12.2014 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач фактично не проживає за адресою зареєстрованого місця проживання з серпня 2014 року по теперішній час, не бере участі в оплаті комунальних послуг.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 14.12.2017 було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи на 12.01.2018.

Водночас, відповідно до пп. 9 п. 1 розділу ХІІІ ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, що набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, згідно з ч. 4 ст. 19, ч. 4 ст. 274 чинного ЦПК України, судом продовжено розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

У підготовче засідання 12.01.2018 сторони не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, позивач у заяві зазначив про підтримку позову, а відповідач про повне визнання ним позову та про свою обізнаність з наслідками такого визнання.

Враховуючи неявку в підготовче засідання 12.01.2018 всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У підготовчому засіданні 12.01.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1 є власницею 1/8 частини житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Зарічна, 7, с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2009 № 23898820.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але з 2014 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом обстеження депутатом Новомиколаївської селищної ради житлово-побутових умов проживання від 03.12.2017.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1), на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ч. 2).

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач спільно з позивачем не проживав з серпня 2014 року, спільним побутом не був повязаний.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отжепозов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 11.12.2017 № 25, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 640,00 грн., отже половина цієї суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а решта підлягає поверненню позивачу у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Визнати ОСОБА_2 таким, який втратив право користування житлом будинком № 7 по вул. Зарічній у с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.).

4. Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, відповідно до квитанції від 11 грудня 2017 року № 25 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи) на р/р 0196, МФО 813015, код отримувача 37963963, а саме: 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 коп.).

5. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1, вул. Зарічна, 7, с. Михайлівське Новомиколаївського району Запорізької області, 70101, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

- відповідач: ОСОБА_2, вул. Соборності, 153-а смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, 70101, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Повне судове рішення складено 22 січня 2018 року.

Суддя С.С. Гасанбеков