Справа №478/1256/17
Провадження №2/478/67/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

за участю :

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 18.04.2008 року відповідач отримала кредит в розмірі 82995 грн. 00 коп. шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.04.2008 року по 18.04.2028 року, з щомісячною сплатою позичальником коштів у сумі 973 грн. 45 коп., згідно Графіку погашення кредиту зі сплатою заборгованості по кредиту, відсотків , винагороди, комісії. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором.

Проте, відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим станом на 31.07.2017 року утворилась заборгованість за кредитом.

Посилаючись на вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 106000 грн. за кредитним договором №KKZGA00000021 від 18.04.2008 року, а також судові витрати.

Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена судом відповідно до вимог ЦПК.

Представник відповідача в судовому засіданні надав суду заперечення та просив суд застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що останній платіж відповідач здійснила 25.05.2009 року.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

18.04.2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», був укладений кредитний договір №KKZGA00000021 (далі Договір), відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 82995 грн. 00 коп. шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.04.2008 року по 18.04.2028 року, з щомісячною сплатою позичальником коштів у сумі 973 грн. 45 коп., згідно Графіку погашення кредиту зі сплатою заборгованості по кредиту, відсотків , винагороди, комісії, на умовах та в строки, визначені Договором.

Згідно п. 2.2.10 Договору, позичальник зобовязується при настанні випадків, передбачених п. 2.3.3 даного Договору, достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі.

Одним з випадків, передбаченим п. 2.3.3 Договору є порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами даного Договору.

В порушення умов передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобовязанням.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 31.07.2017 року заборгованість відповідача складає 106000 грн. 00 коп., а саме: 70474 грн. 20 коп. заборгованість за тілом кредиту, 35525 грн. 80 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч.2 ст.1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Щодо посилань представника відповідача, про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд зазначає таке.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки Верховного Суду України містяться в постановах від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та 3 червня 2015 року № 6-31цс15.

В травні 2009 року відповідач востаннє виконувала умови кредитного договору, а в подальшому припинила оплату чергових платежів і кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 31.07.2017 р.

Судом встановлено, що останній платіж за договором відповідач здійснив 25.05.2009 року, з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №№KKZGA00000021 від 18.04.2008 року банк звернувся до суду в листопаді 2012 року. Рішенням Казанківського районного суду від 24.05.2013 року, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №NKКZGA00000021 від 18 квітня 2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_3, в розмірі 205272 (двісті пять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 87 коп., з яких: 68425 грн. заборгованість за кредитом; 69938 грн. 83 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1135 грн. 78 коп. заборгованість з комісії; 65773 грн. 26 коп. заборгованості з пені, звернути стягнення: відповідно до іпотечного договору від 18 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, на належний на праві власності ОСОБА_6 житловий будинок №6 з усіма надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Пархоменка в смт. Казанка Миколаївської області застосувавши процедуру продажу шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві з початковою ціною 94000 грн., з отриманням Банком витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У травні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про виселення.

Рішенням Казанківського районного суду від 23.07.2014 року у задоволені позову відмовлено.

Дане рішення було оскаржене, та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21.07.2016 року, апеляційну скаргу банку було відхилено, а рішенням Казанківського районного суду від 23.07.2014 року залишено без змін.

На підставі викладеного, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в межах строку позовної давності, початок перебігу якого починається з 21.07.2016 року.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту підлягають задоволенню, оскільки Банком не пропущено строк позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН: НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (, рах. №3111, МФО №305299) суму заборгованості у розмірі 106000 ( сто шість тисяч) гривень 00 копійок за кредитним договором № NKKZGA00000021 від 18.04.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН: НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» ( , рах. №3111, МФО №305299) судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: