ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/825/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарях - Леонтьєву В.В., Степанишиній Г.А.

за участю заявника ОСОБА_2

представників сторін ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Національна поліція України, Ліквідаційна комісія Управління патрульної служби МВС у м. Києві, Міністерство внутрішніх справ України, Ліквідаційна комісія Департаменту патрульної служби МВС України, про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили на її користь з Управління Патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві стягнуто матеріальну шкоду. Разом з тим, позивач не може отримати присуджену їй грошову компенсацію. Судове рішення виконати не представляється можливим, оскільки боржник перебуваючи у стані ліквідації, встановив строк для заявлення вимог кредиторами, який за місяць до набрання рішенням законної сили сплинув. В подальшому були закриті всі рахунки боржника, проте останній тривалий час не завершує процесу ліквідації, у зв'язку з чим ефективний засіб юридичного захисту проти тривалого невиконання судового рішення є заміна сторони у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні заявник та представник останньої заяву підтримали, просили задовольнити. Представник заявника пояснила, що під час судового розгляду представник боржника не повідомляв суд, а також і заявника про те, що перебуває у процесі ліквідації, утворення ліквідаційної комісії та визначення строку для заявлення вимог кредиторів, хоча представник був присутній у судовому засіданні, зокрема і у тому в якому було ухвалено рішення. Неповідомлення про такі обставини призвело до того, що після набрання рішенням законної сили, боржником було вжито усіх заходів, які унеможливлюють його виконання, у зв'язку з чим Державною казначейською службою неодноразово поверталося відповідне рішення без виконання. Більше трьох років триває процес ліквідації Управління Патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, незважаючи на те, що три роки тому строк для пред'явлення вимог кредиторів минув, а більше двох років тому закриті всі рахунки боржника. Враховуючи те, що до складу Міністерства внутрішніх справ України входить боржник так само як і новоутворений орган Національна поліція України до якого перейшли функції боржника, фактично має місце реорганізація системи правоохоронних органів. З урахуванням того, що під час відповідної реорганізації (ліквідації) держава не встановила порядок та не визначила засоби для виконання судових рішень, які набрали законної сили, а навпаки фактично вчинила дії спрямовані на унеможливлення виконати майнові зобов'язання, заявник більше трьох років не може отримати присуджену грошову компенсацію, заявник вважає що заміна сторони виконавчого провадження є єдиним способом захисту її прав і жодним чином не порушуватиме права фактичного правонаступника.

В судовому засіданні представник Національної поліції України просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що даний орган не є правонаступником боржника. Крім того, боржник не виключений з реєстру юридичних осіб, на даний час процес ліквідації триває, тому підстави для заміни сторони виконавчого провадженні відсутні /а.с. 15-17/ Крім того, представник пояснив, що ліквідаційна комісія боржника передчасно закрила рахунки, які використовувалися для розрахунків з кредиторами та своїми діями перешкоджає фінансуванню, голова комісії має вжити заходів для відкриття рахунків /а.с. 35-38/ .

Представник Ліквідаційної комісії Управління патрульної служби МВС у м. Києві, просив відмовити у задоволенні заяви з підстав зазначених представником Національної поліції України в частині того, що орган не ліквідовано. Крім того, представник пояснив, що будь яких доручень від МВС на забезпечення виконання рішень судів комісія не отримувала і заходів для виконання рішень судів не вживала.

Міністерство внутрішніх справ України надало аналогічні пояснення в частині того, що орган не ліквідовано /а.с. 69-70/.

Ліквідаційна комісія Департаменту патрульної служби МВС України в судове засідання представника не направила, пояснень не надала, про час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, проте неяка представника не є перешкодою для розгляду заяви.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.01.2016 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, стягнутона користь ОСОБА_2 з УПС МВСУ в м. Києві матеріальну шкоду в розмірі 108763 грн. /а.с. 248, 249/.

Згідно витягу з ЄДРОУ УПС МВСУ в м. Києві перебуває в процесі припинення з 20.11.2015, строк для заявлення вимог кредиторам був встановлений до 30.01.2016 /а.с. 19 - 21/.Рішення суду набрало законної сили 01.02.2016, тобто через місяць після закінчення встановлено строку для пред'явлення вимог кредиторів.

13.06.2016 представник ОСОБА_2 звернулась до УДКСУ у Солом'янському районі

м. Києваз заявою про виконання судового рішення /а.с. 91/, проте відповіді заявник не отримала.

25.04.2017, 13.07.2017, 09.01.2018 від УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва ОСОБА_2 надійшли відповіді про те, що відкриті рахунки з яких можна провести стягнення в УПС МВСУ у м. Києві відсутні /а.с. 6, 76, 77/.

Згідно додаткових пояснень представника ліквідаційної комісії УПС МВСУ у м. Києві вбачається, що 25.05.2016 було затверджено проміжний ліквідаційний баланс на 01.02.2016, а всі рахунки УПС МВС у м. Києві були закриті ще 22.09.2016 /а.с. 88, 89/.

Разом з тим, 29.08.2017 Міністром внутрішніх справ України було надано доручення Голові Національної поліції України, забезпечити виконання рішень судів, що набрали законної сил, з метою організації заходів по ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та адміністративно підпорядкованих їм підрозділів та інших установ, щодо яких здійснюються заходи з припинення /а.с. 43, 44/.

На підставі вказаного доручення 13.01.2017 було видано наказ державному секретареві Міністерства внутрішніх справ України забезпечити фінансування установ щодо яких здійснюються заходи припинення, у зв'язку з передачею функцій до Національної поліції, за рахунок видатків, затверджених для Національної поліції /а.с. 41, 42/.

Зазначене підтверджує, що Національна поліція України, фактично взяла на себе обов'язок виконати рішення суду та виплатити відшкодування шкоди ОСОБА_2, у зв'язку з чим останньою не вчинялися дії згідно ч. ч. 3, 4 ст. 112 ЦК України, а отже підстав для настання наслідків передбачених ч. 5 ст. 112 ЦК України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду»,суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прямо виражає обов'язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги», та надання відповідного відшкодування (рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland)

Зміст зобов'язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; «ефективність» «засобу юридичного захисту» у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть, якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), пп. 157-158; та «Вассерман проти Росії» (№ 2) (Wasserman v. Russia) (no. 2), N 21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).

Європейський суд вже дав широке тлумачення вимогам статті 13 Конвенції щодо скарг про невиконання рішень національних судів у нещодавньому рішенні у справі Бурдова (№ 2) п. 98-100), у відповідних пунктах якого зазначено:

Якщо йдеться саме про справи стосовно тривалості проваджень, найефективнішим рішенням є запровадження засобу, який би прискорював провадження і не допускав би надмірно тривалого провадження у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Скордіно проти Італії» (№ 1) (Scordino v. Italy) (no. 1), № 36813/97, п. 183, ECHR 2006-...). Так само й у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим.

Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів (рішення у справі «Метаксас проти Греції», п. 19): тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції (рішення у справі Акашева, пп. 21-22).

Держави можуть також визнати за необхідне запровадити лише компенсаторний засіб юридичного захисту, подбавши про те, щоб такий засіб не вважався неефективним. Якщо такий компенсаторний засіб юридичного захисту передбачений в національній правовій системі держави, Суд повинен залишити державі більш широкі межі свободи розсуду, аби надати їй можливість організувати порядок використання такого засобу у спосіб, що враховує специфіку її власної правової системи і традицій, а також існуючий в даній країні рівень життя. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується відповідний національний закон, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішенняЄСПЛ у справі Скордіно, пп. 187-191). Суд визначив ключові критерії для перевірки ефективності компенсаторного засобу юридичного захисту щодо надмірно тривалих судових проваджень. Ці критерії, які також застосовні до справ про невиконання рішень (рішення ЄСПЛ у справі у справі Вассермана, пп. 49 і 51), вимагають таке: призначене відшкодування має бути виплачено без зволікань і, як правило, не пізніше шести місяців від дати, на яку рішення про його призначення набирає законної сили (рішення у справі Скордіно, п. 198).

Отже, виходячи з практики Європейського суду ефективний спосіб юридичного захисту у даному випадку мав би місце в разі якщо б судове рішення ОСОБА_2 було б виконано 20.08.2016.

Враховуючи те, що останній рахунок Ліквідаційна комісія УПС МВС у м. Києві закрила 22.09.2016, а вище вказаний наказ МВС про фінансування установ, що припиняють свою діяльність, був виданий 13.01.2017 відповідні грошові кошти для виконання судового рішення та виплати ОСОБА_2 матеріальної шкоди не зможуть надійти для здійснення відповідної виплати стягувачу.

Як вбачається з листа голови ліквідаційної комісії УПС МВС у м. Києві Євдокимова Д.А., останній не був обізнаний із дорученням Міністра внутрішніх справ та відповідним наказом, оскільки останнє до нього не надходило /а.с. 68/.

Таки чином вбачається, що МВС України було вжито заходів для виконання рішень судів, що набрали законної сили, проте за відсутністю належної комунікації між структурними підрозділами зазначеного Міністерства, ефективність вжитого заходу у даному випадку дорівнює нулю, оскільки станом на 10.12.2018, тобто більше двох років, рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди залишається невиконаним.

За наведених вище обставин, суд вважає що найефективнішим способом юридичного захисту прав заявника є заміна сторони у виконавчому провадженні на Національну поліцію України, що в свою чергу не потягне за собою порушення прав та законних інтересів самого органу. Так, як зазначено вище відповідно до доручення та наказу Міністерства внутрішніх справ України для забезпечення виконання рішень судів, що набрали законної сили, з метою організації заходів по ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та адміністративно підпорядкованих їм підрозділів та інших установ, щодо яких здійснюються заходи з припинення, забезпечено фінансування установ щодо яких здійснюються заходи припинення, у зв'язку з передачею функцій до Національної поліції, за рахунок видатків, затверджених для Національної поліції України. Таким чином виконання судового рішення у будь якому разі повинно бути виконано за рахунок Національної поліції України. Отже, для унеможливлення подальшого затягування виконання судового рішення через відсутність належної комунікації, перекладання відповідальності керівників структурних підрозділів один на одного, внаслідок чого створюються перешкоди для реалізації прав громадян, зокрема ОСОБА_2, заміна боржника забезпечить ефективний спосіб захисту порушених прав стягувача та не потягне за собою будь яких негативних наслідків для учасників виконавчого провадження.

Суд вважає, що своїми діями, зокрема винесенням доручення, наказу МВС України сприяло швидкому вирішенню питань щодо виконання судових рішень, передбачаючи тривалий ліквідаційний процес структурних підрозділів для чого і були видані відповідні акти. Враховуючи те, що функції боржника фактично передані Національній поліції України, за рахунок грошових асигнувань якої зобов'язано виконувати рішення судів, таку трансформацію можна назвати правонаступництвом і не чекати ліквідації УПС МВС України в м. Києві, яке фактич но існує лише формально, з метою недопущення подальшого порушення прав громадян, зокрема ОСОБА_2

Керуючись ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду», ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Національна поліція України, Ліквідаційна комісія УПС МВС у м. Києві, Міністерство внутрішніх справ України, Ліквідаційна комісія Департаменту патрульної служби МВС України, про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2016 року по цивільній справі №753/20143/15 за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків з Управління патрульної служби МВС України м. Києва () на Національну поліцію України ().

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Головуючий: