233 № 233/169/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року

приміщення суду за адресою: 85113, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В. за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті особи,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку Донецької області, посилаючись на те, що 11 січня 2018 року в м. Донецьку Донецької області внаслідок ракової інтоксикації померла його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надав.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1) . Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи (ч.5).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, який відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» взятий на облік Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, що підтверджується копією довідки від 17.01.2018 року за № НОМЕР_1 (а.с.5).

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 02.01.1973 року (а.с.9).

За твердженням заявника, 11 січня 2018 року в Україні в м. Донецьку Донецької області померла його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надані:

- копія паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_2 (а.с.10);

- копія довідки про причину смерті №26 від ІНФОРМАЦІЯ_5, видана ЦПМСД №9 м. Донецька (а.с.11), згідно із якою причиною смерті ОСОБА_2 є ракова інтоксикація;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане Ленінським відділом ЗАЦС м. Донецька від 12.01.2018 року (а.с.12);

- копія накладної на придбання ритуальних предметів для організації поховання ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13);

- фототаблиця із зображенням могили ОСОБА_2 (а.с.14).

Даючи оцінку допустимості свідоцтву про смерть ОСОБА_2 від 12.01.2018 року, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_2 для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника ОСОБА_1, суд, як виняток, приймає до уваги свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 12.01.2018 року та оцінює його в сукупності з фототаблицею із зображенням могили ОСОБА_2, копією довідки про причину смерті ОСОБА_2 № 26 від ІНФОРМАЦІЯ_5, копією накладної на придбання ритуальних предметів для організації поховання ОСОБА_2, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку Донецької області Україна, що надасть можливість заявнику отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть матері.

Керуючись ст.ст. 317, 319ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ідентифікаційний код 22021072, юридична адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, 5, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Новоград - Волинськ Житомирської області, НОМЕР_3, виданий 17 грудня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в місті Донецьку, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку Донецької області Україна.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В. Каліуш