КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/1676/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Київ

справа № 761/1300/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від02 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Кондратенко О.О., повний текст рішення складено 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 20135,28 грн.;

- витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди власнику колісного транспортного засобу у розмірі 1000 грн.;

- моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14 липня 2017 року о 15.50 год. по вул. Мельникова у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті якої вказані транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2017року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказував, що згідно звіту №1054 від 21 серпня 2017 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача становить 12829,24 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 20135,28 грн.

Зазначав, що у добровільному порядку відповідачем було відмовлено у проведенні відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 у розмірі 20135,28 грн.

Вказував, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Зазначав, що 04 грудня 2017 року він звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, станом на час звернення до суду його лист залишено без уваги, відповіді надано не було, виплату страхового відшкодування не проведено.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12829,24 грн. у відшкодування вартості матеріального збитку; 1000 грн. - у відшкодування витрати по оплаті рахунку щодо визначення вартості матеріального збитку; 1000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1409,60 грн. судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське», оскільки позивач не звертався із позовом до ПрАТ «СК «Іллічівське», а сума відшкодування підпадає під ліміт відшкодування, яке має сплати страховик, вважає, що позовні вимоги до винуватця ДТП є безпідставними. При цьому посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц.

Зазначав, що судом першої інстанції безпідставно задоволено вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на завдання ОСОБА_2 моральної шкоди, підтвердження такої шкоди та, зокрема, нанесення такої шкоди саме діями відповідача ОСОБА_1

Вказував, що судом першої інстанції безпідставно задоволено вимоги позивача в частині стягнення витрат по оплаті рахунку щодо визначення вартості матеріального збитку, оскільки позивачем не надано підтверджень щодо ненаправлення страховиком свого представника для огляду пошкодженого автомобіля та судом не було враховано п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та просив залишити її без задоволення. Вказував, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, строною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Зазначав, що в добровільному порядку завдані збитки відповідачем не відшкодовані та він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав

В судовому засіданні апеляційного суду позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12829,24 грн., суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, як потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем (відповідачем) є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Колегія суддівне погоджується зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить автомобіль НОМЕР_5.

14 липня 2017 року о 15.50 год. по вул. Мельникова у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під його керуванням, в результаті якої вказані транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно звіту №1054 від 21 серпня 2017 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. НОМЕР_3 вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача становить 12829,24 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 20135,28 грн.

Із поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0822408 від 09 серпня 2016 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн.

04 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СТ «Іллічівське» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка страховою була отримана 06 грудня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як пояснив позивач, ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповіді на його заяву не надала, виплату страхового відшкодування не провела, а відтак він змушений був звернутися до суду про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою до винуватця ОСОБА_1

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №14-176цс18.

А тому колегія суддів вважає, що саме страхова компанія повинна відшкодовувати шкоду заподіяну майну позивача, оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не пред'являлися вимоги до ПрАТ «СТ «Іллічівське» про відшкодування шкоди в результаті заподіяної дорожньо-транспортної пригоди, а тому у суду не було правових підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди.

При стягненні з відповідача майнової шкоди, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, не перевірив належним чином доводи сторін і не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди.

Крім того, відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, а - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 34.3 статті 34 вказаного Закону України передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійно замовив проведення автотоварознавчого дослідження свого автомобіля.

В суді апеляційної інстанції позивач повідомив, що страховик не направляв свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення матеріальних збитків.

А відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди власнику колісного транспортного засобу у розмірі 1000 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди власнику колісного транспортного засобу підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з розумності та справедливості, з урахуванням встановленого факту понесеної моральної шкоди позивачем, що виявилося у душевних стражданнях, яких ОСОБА_2 зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача суд визначив правильно, виходячи з обставин її заподіяння, пошкодження майна позивача та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам заподіяння позивачу моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки судом вірно було встановлено, що саме з вини ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль позивача, що потягло зміну звичного укладу його життя, а тому відповідач повинен відшкодовувати завдану моральну шкоду в розмірі визначеному судом першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнутих судових витрат пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, зменшивши суму судового збору з 1409,60 грн. до 704,80 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені ним за подання апеляційної скарги у розмірі 2643,04 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 12829 грн.24 коп. та витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди власнику колісного транспортного засобу у розмірі 1000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди власнику колісного транспортного засобу відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року в частині стягнення судового збору у розмірі 1409 грн. 60 коп. змінити, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1409 грн. 60 коп. до 704 грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7судові витрати понесені ним за подання апеляційної скарги у розмірі 2643 грн. 04 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: