Справа № 296/2996/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

судді - Драча Ю.І.,

секретаря - Івашко Т.А.

розглянувши у відкритому судаковому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить скасувати рішення Житомирської міської ради за №213 від 19.05.2016 року «Про надання ОСОБА_2 дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно/ зміни цільового призначення згідно п. 92 додатку, за адресою: АДРЕСА_1».

Даний позов мотивований тим, що рішенням Житомирської міської ради № 213 від 19.05.2016 року надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно/ зміну цільового призначення, згідно п.92 додатку до даного рішення, ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 Позивач вважає дане рішення незаконним, оскільки воно ухвалене з порушенням Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Земельного кодексу України та цивільного законодавства.

Позивач також зазначила, що при прийняття оскаржуваного рішення не було враховано що відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.10.1998 року за №520 спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 вже була передана у власність позивача та ОСОБА_4 у приватну власність та користування і що дана земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування не було вільною.

Також позивач стверджує, що відповідно до ухвали Корольовського районного суду від 25.01.2008 року у справі №2-9/08 на спірну земельну ділянку при домоволодінні АДРЕСА_1, була накладена заборона на її приватизацію та оформлення на неї прав третіх осіб. Дана ухвала є чинною, а тому прийняття будь-яких рішень щодо неї є незаконним.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача - Житомирської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, у поданих до суду запереченнях зазначила, що рішенням Житомирської міської ради за №213 від 19.05.2016 року «про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно» в частині п.29 додатку до даного рішення їй була надана спірна земельна ділянка вже під існуюче нерухоме майно. Оскільки вона є власником 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі відповідних правовстановлюючих документів жодних порушень прав позивача оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування не відбулося.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнає, тому просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 84).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, дослідивши матеріали справи вважає за можливе зазначити наступне.

Рішенням Житомирської міської ради за №213 від 19.05.2016 року «про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно» в частині п.29 додатку до даного рішення ОСОБА_2 був наданий відповідний дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно, а саме, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 25/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.03.2008 року.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Зі змісту ч.1 ст.118 Земельного кодексу України слідує, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об'єктивної оцінки та відповідні на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

Виходячи із аналізу змісту зазначених статей Земельного кодексу України, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності надається на вільні земельні ділянки, які не перебувають в користуванні у інших фізичних та юридичних осіб.

Житомирською міською радою при прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не було взято до уваги те, що спірна земельна ділянка не є вільною.

Більше того, на момент постановлення рішення Житомирської міської ради за №213 від 19.05.2016 року діяла ухвала Корольовського районного суду від 25.01.2008 року у справі №2-9/08 щодо заборони на приватизацію та оформлення прав третіх осіб на спірну земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-83, 141, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Житомирської міської ради №213 від 19.05.2016 року «про надання ОСОБА_2 дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки під існуюче нерухоме майно/ зміни цільового призначення згідно п. 92 додатку, за адресою: АДРЕСА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. І. Драч