Справа № 747/458/18
Провадження № 2/747/202/18
РІШЕННЯ

іменем України

19.12.2018 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Косенко Ю.Л.,

за участі секретаря Божко Л.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Талалаївського районного суду з позовом до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення. В обґрунтування позову зазначає, що з 03.09.2007 року працював в Талалаївській ОСОБА_4 ступенів на посаді майстра виробничого навчання, з 01.09.2009 року переведений на посаду працівника по обслуговуванню школи та відповідальним за міні котельню, з 03.11.2011 року прийнятий на посаду водія, про що є відповідні записи у трудовій книжці. Заробітна плата по 2017 рік включно нараховувалася йому відділом освіти Талалаївської РДА, який був реорганізований у відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА, згідно розпорядження голови РДА від 02.03.2018 року «Про реорганізацію та припинення юридичних осіб публічного права». У період з 2008 - 2011 рр.., та 2016-2017 рр.. відповідач не здійснював індексацію його заробітної плати, а у за період із 2010 по 2017 роки відповідач не виплачував йому матеріальну допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки. Позивач неодноразово звертався до відділу освіти з питань виплати індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, але отримував відмови.

Уточнивши позовні вимоги остаточно, у заяві від 06.12.2018 року, ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за період з квітня по листопад 2008 року в сумі 410,31 грн., квітня по грудень 2010 року в сумі 174,89 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 9459,91 грн., на загальну суму 10045,11 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 2010 по 2017 роки в сумі 11647,27 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з квітня по листопад 2008 року в сумі 762, 46 грн., квітня по грудень 2010 року в сумі 230,64 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 2287,18 грн., на загальну суму 3280, 28грн.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату час, та місце його проведення повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що позивачу у період з 2010 по 2017 роки не виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення при виході у щорічну відпустку, яка передбачена колективними договорами між дирекцією Талалаївської ЗОШ та профспілковим комітетом, зокрема, пунктом 4.5.1. Колективного договору від 10 березня 2010 року, та пунктом 7.1.1. Колективного договору за 2016-2020 роки. Всього не виплачено матеріальної допомоги на оздоровлення на суму 11647,27 грн. Також позивачу ОСОБА_3. не виплачувалась індексація заробітної плати за квітень - листопад 2008 року, за квітень грудень 2010 року, коли величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації, що становив 101 % згідно ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 року № 1078. Сума індексації грошових доходів визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Також позивачу не нараховувалася та не виплачувалась індексація заробітної плати з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року, коли поріг індексації був встановлений 103 %. Суми не нарахованої та не виплаченої індексації заробітної плати підтверджуються відповідним розрахунком, долученим позивачем до уточненої позовної заяви. Крім того, оскільки позивачу не виплачувалась вчасно індексація заробітної плати, яка є складовою частиною заробітної плати, то відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, як це передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» на загальну суму 3280, 28грн, яка підтверджується розрахунком наданим позивачем. Також пояснила, що позивачем при обчисленні розрахунків індексації заробітної плати за 2008 рік як базовий місяць враховувався січень 2008 року, при обчисленні індексації за 2010 рік як базовий враховувався січень 2010 року, а при обчисленні суми індексації за 2016 рік, базовим місяцем був грудень 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що заробітна плата ОСОБА_3 нараховувалася та виплачувалася у відповідності до вимог трудового законодавства та законодавства про оплату праці. Розрахунок наданий позивачем, не є належним доказом, на підтвердження права ОСОБА_3 на індексацію заробітної плати у зазначені ним періоди. Не зрозуміло, як позивачем визначався базовий місяць, що впливає на правильність обрахунків індексації. Право на індексацію заробітної плати за квітень - листопад 2008 року, за квітень грудень 2010 року ОСОБА_3 не набув у звязку із підвищенням його заробітної плати у даний період, що впливало на зміну базового місяця та у звязку з тим, що індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації. Також його заробітна плата не підлягала індексації і у 2016 році, у звязку із зміною порогу індексації 103% та збільшенням протягом року його заробітної плати. Право на поточну індексацію заробітної плати у ОСОБА_3 настало з червня 2017 року і йому ці кошти виплачено. Що стосується матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку, яку просить стягнути позивач, то вона не є обовязковою для обслуговуючого персоналу школи, та виплачується лише за наявності фінансування, у межах видатків, на підставі наказу директора школи. Такі накази відносно ОСОБА_3, щодо виплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення директором школи не видавалися. Виплата даної матеріальної допомоги є обов»язковою лише для педагогічних працівників, відповідно до ст. 57 Закону України «Про освіту». Крім того відсутні заяви позивача за 2010-2017 роки щодо виплати йому матеріальної допомоги на оздоровлення. Враховуючи викладене просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03.09.2007 року працював в Талалаївській ОСОБА_4 ступенів на посаді майстра виробничого навчання, з 01.09.2009 року переведений на посаду працівника по обслуговуванню Талалаївської ЗОШ та відповідальним за міні котельню, з 03.11.2011 року прийнятий на посаду водія школи, звільнившись з посади працівника по обслуговуванню школи, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.9).

Сторонами у справі визнається та не оспорюється, що заробітна плата у період з 2008 року по 2017 роки виплачувалася позивачу відділом освіти Талалаївської районної державної адміністрації, який був реорганізований у відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА згідно розпорядження голови РДА від 02.03.2018 року «Про реорганізацію та припинення юридичних осіб публічного права» (а.с.12).

Розмір щомісячної заробітної плати позивача за період з 2008 по 2015 рік включно підтверджується довідкою від 13.12.2018 виданою відділом освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА (а.с.129), а за період з 2016 по 2017 рік підтверджується довідкою від 17.12.2018 року, виданою Талалаївською селищною радою, оскільки розрахунково-платіжні відомості по заробітній платі на вказані роки передані селищній раді (а.с.144 ).

З даних довідок вбачається, що у 2008, 2010, та 2016 року індексація заробітної плати ОСОБА_3 не нараховувалася, а матеріальна допомога на оздоровлення виплачувалася лише у червні 2008 року та у липні 2009 року (а.с.129, 144)

Позивач, в обґрунтування вимог до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської РДА щодо права на індексацію заробітної плати за 2008, 2010 та 2016 роки та стягнення коштів, як доказ надав суду розрахунок, відповідно до якого за період з квітня по листопад 2008 року розмір індексації його заробітної плати складає 410, 31 грн, за період з квітня по грудень 2010 року в сумі 174,89 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 9459,91 грн., на загальну суму 10045,11 грн. При обчисленні розрахунків індексації заробітної плати за 2008 рік позивачем як базовий місяць враховувався січень 2008 року, при обчисленні індексації за 2010 рік як базовий враховувався січень 2010 року, а при обчисленні суми індексації за 2016 рік, базовим місяцем зазначено грудень 2013 року (а.с.94-110).

Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно ч.1 ст. 2 зазначеного Закону та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Відповідно до статей 3-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у звязку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених положень законодавства, поріг індексації, який надає право на індексацію грошових доходів населення, встановлено в розмірі 103 відсотка. Зазначений поріг у такому розмірі встановлено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII, до цього часу поріг індексації був встановлений в розмірі 101 відсоток.

Відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, у разі підвищення заробітної плати місяць у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів отриманих громадянами за цей місяць не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Аналізуючи зазначені норми законодавства суд доходить висновку, що порядок обрахування розміру індексації заробітної плати залежить від вірного визначення базового місяця, яким є місяць підвищення заробітної плати.

З розрахунку наданого позивачем (а.с.94) вбачається, що при обрахуванні індексації за 2008 рік базовим місяцем визначено січень 2008 року, але належних доказів про те, що саме у цьому місяці відбулося підвищення заробітної плати ОСОБА_3 суду не надано. При обрахуванні індексації за 2010 рік базовим місяцем визначено січень 2010 рок (а.с.95). Проте довідкою від 13.12.2018 про розмір заробітної плати підтверджується, що у січні 2010 року заробітна плата ОСОБА_3 не підвищувалася, так як починаючи з листопада 2009 року по травень 2010 року розмір його заробітної плати складав 744 гривні щомісячно (а.с.129).

При обрахуванні індексації заробітної плати позивача за 2016 рік базовим місяцем визначено грудень 2013 року (а.с.96), але довідкою про заробітну плату підтверджується, що у період з грудня 2013 по грудень 2016 року відбувалося підвищення заробітної плати ОСОБА_3 (а.с.129, 144).

Враховуючи викладене суд відхиляє розрахунок, наданий ОСОБА_3 в обґрунтування вимог щодо стягнення індексації заробітної плати, оскільки суми індексації заробітної плати вказані у ньому за період з квітня по листопад 2008 року -410, 31 грн, з квітня по грудень 2010 року - 174,89 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 9459,91 грн., є недостовірними.

Оскільки ОСОБА_3 не надано інших доказів на підтвердження позовних вимог щодо стягнення індексації заробітної плати за період з квітня по листопад 2008 року в сумі 410, 31 грн., квітня по грудень 2010 року в сумі 174,89 грн., з січня по липень 2016 року та з листопада по грудень 2016 року в сумі 9459,91 грн., на загальну суму 10045,11 та не спростовані доводи відповідача про вірне нарахування заробітної плати ОСОБА_3 та відсутність підстав для індексації заробітної плати позивача за вказаний період, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3І щодо стягнення індексації заробітної плати за вищевказаний період повністю.

В звязку з відмовою позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення індексації заробітної плати у повному обсязі відсутні і підстави для задоволення позову ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 2010-2017 рр. в сумі 11647,27 гривень, суд доходить наступного висновку.

Стаття 57 Закону України «Про освіту» закріплює державні гарантії педагогічним і науково-педагогічним працівникам в тому числі виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Позивач ОСОБА_3 не відноситься до зазначеної категорії, і тому під дію ст. 57 Закону України «Про освіту» відносно виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу не підпадає і на нього ця норма Закону не поширюється.

На підтвердження позовних вимог щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач посилається на колективні договори, які укладалися між дирекцією Талалаївської ЗОШ та профспілковим комітетом школи, зокрема, на пункт 4.1.5. Колективного договору від 10.03.2010 року, та на пункт 7.1.1. Колективного договору на 2016-2020 роки. (а.с.28-46). Проаналізувавши зміст колективних договорів, в тому числі пунктів на які посилається позивач, суд доходить висновку про відсутність у них положень, що зобовязують директора школи виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам школи при виході у відпустку (крім обовязку визначеного ст. 57 Закону України «Про освіту).

Відповідно до п. 4 постанови КМУ «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2018 року надається право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Оскільки надання допомоги на оздоровлення при виході у відпустку працівникам, які не є педагогічними працівниками не є обовязком керівника, а є його правом і лише в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, та враховуючи відсутність доказів на підтвердження звернення позивача із заявами щодо виплати йому матеріальної допомоги протягом 2010-2017 років при виході у відпустку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 11647 гривень 27 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 211, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та матеріальної допомоги на оздоровлення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Відділ освіти, молоді та спорту Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області, , юридична адреса: смт. Талалаївка, вул. Центральна, 5, Талалаївського району, Чернігівської області.

Суддя Ю.Л. Косенко