ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №592/9455/17

Номер провадження 22-ц/788/1280/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут»,

представники відповідачів: Сіденко Людмила Вікторівна, Бублик Вікторія Миколаївна, Симоненко Вадим Григорович,

треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Відділ торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради Сумської області,

представники третіх осіб: Смикалов Володимир Русланович, Білан Станіслав Петрович, Кальченко Ігор Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2018 року в складі судді Бичкова І.Г., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, в якому після уточнення, ОСОБА_1 просила: 1) визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Сумигаз» , яке оформлено рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 22.12.2016 року щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_4, в тому числі, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) , з 01.12.2016 року режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу, визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем; 2) зобов'язати ПАТ «Сумигаз» та ТОВ «Сумигаз збут» здійснити перерахунок об'ємів спожитого природного газу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) за період з 01.12.2016 року по 18.08.2017 року із застосуванням норми споживання природного газу 4,4 м ? на одну особу на місяць, за період з 19.08.2017 року по час розгляду справи по суті за нормами споживання 3,3 м ? на одну особу на місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2016 року у будинку АДРЕСА_1 представники ПАТ «Сумигаз» намагалися встановити загальнобудинковий лічильник обліку природного газу замість індивідуального, однак «внаслідок відмови споживачів від встановлення лічильника, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ» працівниками було складено акт про порушення № 06/372, та повторно акт №06/409 від 07.11.2016 року, на підставі яких, ПАТ «Сумигаз» було прийняте оскаржуване рішення. Вважає, що при складанні акту про порушення та при його розгляді відповідачем не були дотримані порядок оформлення акту та порядок прийняття рішення стосовно неї, передбачений розділом ХІ Кодексу газорозподільних систем. З даними актами та рішенням вона не погоджується, оскільки відповідно до ст.18 Закону України «Про ринок природного газу», Постанови КМУ від 23.03.2016 року №203, Кодексу газорозподільних систем до встановлення лічильника він повинен сплачувати за газ, виходячи з норми споживання 4,4 м куб. Законом не передбачено отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, а тому, на її думку, не може бути відповідальності за те, що не передбачено законом. Вона, як побутовий споживач, є відповідальним лише за відмову від встановлення лічильника до квартири, а не на будинок, і нарахування норми споживання 9,8 м куб. не відповідає вимогам закону. Встановлення колективної відповідальності прямо суперечить Конституції та іншим нормам чинного законодавства.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.06.2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення ПАТ «Сумигаз», яке оформлено рішенням комісії з розгляду актів про порушення від 22.12.2016 року щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_4, в тому числі, ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) , з 01.12.2016 року режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове про задоволення позову в частині зобов'язання відповідачів здійснити перерахунок.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що оскільки рішення на підставі якого здійснювалось нарахування фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання визнано незаконним та скасовано, то відповідно ж є підстави і для здійснення перерахунку об'ємів спожитого природного газу.

Також, з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог не погодилось ПАТ «Сумигаз» та подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове про відмову в задоволених вимогах позову.

Доводи скарги мотивує тим, що такий спосіб захисту як визнання рішення комісії ПАТ «Сумигаз» з розгляду актів про порушення незаконним та його скасування не зазначений в переліку способів захисту прав, що містяться у ст. 16 ЦК України. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які він посилається в позовній заяві, стверджуючи, що жодних перешкод у встановленні загальнобудинкового лічильника вона не чинила та не відмовлялася від його встановлення. Натомість, оскаржуване рішення ПАТ «Сумигаз» було прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Сумигаз» просять відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати рішення в частині прийнятого рішення. Вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог про здійснення перерахунку, а в частині задоволення позову рішення не відповідає вимогам закону.

Іншими учасниками справи відзиву на апеляційні скарги не направлено.

Позивач свою апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити. Проти скарги ПАТ «Сумигаз» заперечила та просила залишити її без задоволення.

Представник ПАТ «Сумигаз» апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Проти скарги позивача заперечив.

ТОВ «Сумигаз збут» підтримали апеляційну скаргу ПАТ «Сумигаз», наполягали відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Представник третьої особи - Відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в особі Сумської міської ради Сумської області, підтримав апеляційну скаргу позивача і заперечив на апеляційну скаргу ПАТ «Сумигаз».

Інші учасники справи оповіщені належним чином.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Сумигаз» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню частково.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог мотивоване тим, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що акти про порушення складалися в присутності позивача, щодо порушення допущеного саме позивачем і що вона відмовилася від їх підписання.

Відмовляючи позивачу у задоволенні інших позовних вимог, суд послався на те, що скасування рішення постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» про встановлення фактичного об'єму спожитого газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням є достатнім та належним способом захисту для відновлення порушеного права позивача.

Проте повністю з такими висновками місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що Постановою НКРЕКП № 549 від 31.03.2016 року, з наступними змінами від 15.12.2016 року, було затверджено План розвиту газорозподільної системи ПАТ «Сумигаз» на 2016 - 2025 роки, яким було передбачено витрати на встановлення будинкових приладів обліку (т. 1 а.с. 93 - 96).

Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3, було включено в План розвитку газопостачальної системи на 2016 - 2025 роки Інвестиційної програми ПАТ «Сумигаз» на 2016 рік, якою були передбачені витрати на встановлення будинкових приладів обліку (т. 1 а.с. 163 - 165).

ОСОБА_1 є мешканкою жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 Постачання природного газу в жилий будинок, в якому проживає позивач, здійснюють відповідачі. Природний газ використовується тільки для приготування їжі.

27.10.2016 року працівники ПАТ «Сумигаз» намагалися встановити загальнобудинковий вузол обліку газу у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2, проте мешканці вказаного жилого будинку завадили цим спробам, вважаючи, що ПАТ «Сумигаз» зобов'язане забезпечити за власний рахунок кожну квартиру індивідуальним лічильником газу.

27.10.2016 року представниками ПАТ «Сумигаз» було складено акт про порушення № 06/372, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення будинкового лічильника газу, за ініціативи та за кошти оператора, не допуск представників оператора ГРМ для проведення ремонтних, монтажних робіт. В акті про порушення, в графі про ознайомлення з актом, прізвище, ім'я, по батькові, підпис позивача - ОСОБА_1 відсутні (т. 1 а.с. 12, 182).

07.11.2016 року працівниками ПАТ «Сумигаз» було повторно складено акт про порушення № 06/409, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення лічильника, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, не допуск представників оператора ГРМ для проведення монтажних робіт. В акті про порушення, в графі про ознайомлення з актом про порушення прізвище, ім'я, по батькові, підпис позивача - ОСОБА_1 відсутні, а міститься прізвище, ініціали, підпис особи ОСОБА_10.(т. 1 а.с. 13, 183, 184).

22.12.2016 року ПАТ «Сумигаз» складено протокол № 03/1730 засідання постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» (м. Суми) з розгляду актів про порушення в частині прийнятого рішення, згідно якого вирішили через відмову споживачів природного газу, мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_2, від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за ініціативи та кошти Оператора ГРМ, шляхом не допуску представників оператора ГРМ до ввідного газопроводу багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 для виконання робіт по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу, в порушення вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року № 3533 -VI, п. 3 гл. 4 розд. ІХ та гл. 5 розд. ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, що документально підтверджується актом від 27.10.2016 року № 06/372 про порушення, актом від 07.11.2016 року № 06/409 про порушення, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу мешканцям багатоквартирного будинку АДРЕСА_2, як побутовим споживачам, у яких не встановлені індивідуальні лічильники газу, з 01.12.2016 року визначити за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем (т. 1 а.с. 139).

Відповідно до рахунків-квитанцій, наданих позивачем, на оплату послуг з газопостачання фактична кількість послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з 01.12.2016 року становить 9,80 м ? на одну особу. Особистий рахунок відкритий на ім'я позивача - ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 16 - 19).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 взагалі не була присутня при складанні актів про порушення, не чинила і не могла чинити будь-які перешкоди щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу. ПАТ «Сумигаз» не надано доказів на підтвердження того, що позивач вчиняла дії, які свідчать про її відмову від встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу. Відповідних актів про порушення відносно неї не складалось.

В судовому засіданні позивач та представник ПАТ «Сумигаз» пояснили, що у серпні 2017 року позивачем було сплачено 552 грн в рахунок заборгованості за газопостачання у зв'язку із збільшенням об'ємів споживання газу, починаючи з 1 січня 2017 року до 9,8 м.куб. на одну особу в місяць. У липні 2018 року ПАТ «Сумигаз» добровільно провели перерахунок об'ємів споживання газу за 6 місяців з 01.12.16 по 31.05.17 на суму 736,60 грн, з 01.06.17 по 18.08.17 оплата була нарахована виходячи з 4.4. куб.м. на одну особу в місяць, а з 19.08.17 по 31.10.17 по 3.3 куб.м., з 01.11.17 облік газу в будинку став нараховуватися виходячи з показників загальнобудинкового лічильника.

Отже, факт понесення позивачем додаткових витрат на оплату за споживання газу через збільшення об'ємів використання за показниками норми на одну особу до 9,8 куб.м. доведено.

Отримавши рекомендації Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ПАТ «Сумигаз» у липні місяці 2018 року здійснило перерахунок об'ємів споживання газу за 6 місяців на суму 736,60 грн. за період з 01.12.16 по 31.05.2017, але перерахунок було проведено вже після ухвалення оскарженого рішення і тому їх заперечення про відсутність підстав для задоволення такої вимоги позову не заслуговує уваги.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу врегульований Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення ), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» встановлено норму споживання природного газу населенню у разі виду споживання «плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання» 4,4 куб.м. Застосування вищезазначених норм споживання здійснюється з 01 лютого 2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Таким чином, населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, у разі відсутності приладів обліку природного газу до 1 січня 2018 року споживає природний газ за нормами 4,4 куб.м.

Частиною 1 статті 6 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Згідно з п.10 глави 2 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Виходячи з вищенаведеного, Кодексом газорозподільних систем встановлено умови за якими саме балансоутримувач (управитель) надає згоду щодо організації та встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, а отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу нормами чинного законодавства України не передбачено.

Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем в редакції, що діяла на час складання актів та прийняття рішення, передбачено, що якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Додаток десять до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання 9,8 куб.м на людину в місяць.

Таким чином, для застосування такої санкції як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу, від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності доказів, які б свідчили про відмову позивача від встановлення газового лічильника у квартирі, оскільки такої згоди на встановлення загальнобудинкового газового лічильника не потрібно і цей висновок не спростовують заперечення представника ПАТ «Сумигаз» проте, що оскаржений протокол прийнято відповідно до вище наведених норм матеріального права з урахуванням обставин викладених у не скасованих актах від 17.10.16 та від 01.11.17, оскільки з прийняттям цього протоколу засідання постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» для позивачки наступили негативні наслідки через нарахування їй об'ємів споживання газу у збільшеному розміру починаючи з 01.12.2016 року.

Посилання ПАТ «Сумигаз» в апеляційній скарзі на те, що такий спосіб захисту як визнання рішення комісії ПАТ «Сумигаз» з розгляду актів про порушення незаконним та його скасування не зазначений в переліку способів захисту прав, що містяться у ст. 16 ЦК України, є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Визначаючи незаконним та скасовуючи рішення ПАТ «Сумигаз» в частині визначення позивачу режиму споживання, за яким об'єм спожитого природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенню згідно з Додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем, суд першої інстанції виходив з такого способу захисту цивільного права, як відновлення становища, яке існувало до порушення. Відновлення такого становища можливе лише шляхом визнання недійсним (скасування) правочину (тобто рішення ПАТ «Сумигаз» від 22.12.2016 року).

Що стосується вимог позову про зобов'язання ПАТ «Сумигаз збут» здійснити перерахунок, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27), а оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17).

Отже, по відношенню до побутового споживача ТОВ «Сумигаз збут» є постачальником, а ПАТ «Сумигаз» - оператором газорозподільної мережі.

Відповідно до глави 4 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем, об'єми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі (в даному випадку - ПАТ «Сумигаз»). Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об'єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об'єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов'язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Виходячи із зазначених положень діючого законодавства, саме ПАТ «Сумигаз», як оператор газорозподільної мережі, здійснює дії щодо визначення обсягу спожитого газу споживачами.

Оскільки плата за природний газ нараховувалась позивачу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем без належних на те правових підстав, підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобов'язання саме ПАТ «Сумигаз» здійснити позивачу перерахунок спожитого природного газу із застосуванням норми споживання природного газу, починаючи з 01.12.2016 року, що не є виходом за межі позову, бо нарахування до сплати вартості послуги за газопостачання здійснює саме відповідач ПАТ «Сумигаз збут» на підставі його нарахувань об'ємів спожитого газу на одну особу за конкретний місяць.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування рішення ПАТ «Сумигаз» від 22.12.2016 року постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про здійснення перерахунку, постановлене з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог позову в цій частині.

Крім того, місцевим судом, в порушення вимог процесуального закону, не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Сумигаз» на користь держави підлягає стягненню 1280,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 960,00 грн - в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог позову про зобов'язання здійснити перерахунок об'ємів спожитого природного газу скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу, із застосуванням норми споживання природного газу, ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3), починаючи з 01 грудня 2016 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на користь держави 1280,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 960,00 грн - в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: С.Г. Хвостик

В.І. Криворотенко