КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №369/5473/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2266/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2017 року (суддя Волчко А.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про відшкодування шкоди,

встановила:

у травні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 341 842грн 83коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 24 листопада 2016р. близько 17 год. 50хв. на 19 км автодороги Київ-Одеса, під час руху на автомобілі «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2, він здійснив наїзд на перешкоду - залізобетонний блок, внаслідок чого було пошкоджено зазначений автомобіль.

Позивач посилався на те, що на місці ДТП правоохоронними органами був складений протокол про адміністративне правопорушення АП № 305726 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 124 КУпАП. Однак, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначав, що підчас розгляду справи було встановлено, що ДТП сталося внаслідок неправильного розміщення ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» дорожніх знаків, огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт, тому відповідач повинен відшкодувати завдані йому пошкодженням автомобіля збитки, які згідно звіту № 12/05-ТЗ від 15 травня 2017р. про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, та звіту № 12-1/05-ТЗ від 15 травня 2017р. про оцінку транспортного засобу, становлять 341 842грн 83коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач посилається на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, оскільки він надав суду докази у підтвердження завдання йому шкоди пошкодженням автомобіля внаслідок зіткнення з бетонним блоком, а відповідач не довів відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Також позивач зазначає, що суд безпідставно не враховував звіт № 12/05-ТЗ від 15 травня 2017р. з визначення вартості матеріального збитку, оскільки вважає, що він складений відповідно до методики, а відповідач не надав доказів на спростування вказаного звіту.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи позивача безпідставними, оскільки вважає, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року, на яку посилається позивач, не містить прямих фактів порушень з боку відповідача у скоєнні ДТП, а позивачем не надано належних доказів у підтвердження розміру завданих збитків.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги ( с.с.153, 207, 211), тричі свого представника у судове засідання не направив, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 24 листопада 2016 року позивач, керуючи автомобілем «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, на 19км автодороги Київ-Одеса здійснив наїзд на перешкоду - залізобетонний блок, у результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, від 15 травня 2017 року, складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_3, вартість матеріального збитку становить 375 558грн. 60коп.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 15 травня 2017 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу становить 33 715грн 77коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та належних доказів у підтвердження розміру завданих збитків, а надані ним звіти не є належними доказами.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено

на відповідача

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді цивільної справи суд на підставі ст. 82 ЦПК України може звільнити сторону від доказування обставин, які були встановлені при розгляді адміністративної справи, а при відсутності таких обставин, сторона повинна довести, що відповідач повинен нести цивільну відповідальність за спричинення шкоди, а відповідач надати докази у підтвердження відсутності вини у заподіянні шкоди.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що механічні пошкодження керований ОСОБА_2 автомобіль «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав у результаті зіткнення з перешкодою, яка була встановлена в місці здійснення ремонтних робіт доріг з порушенням стандарту СОУ 45.2-6:2006 «Укравтодор» щодо порядку огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, що стало причиною ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що ремонт дороги Київ-Одеса проводило ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», яке розміщувало відповідні дорожні знаки, проти чого відповідач не заперечував.

Разом з цим, під час розгляду даної справи представником відповідача не було надано доказів у спростування обставин, встановлених при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, а відтак відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану його неправомірними діями матеріальну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви у якості доказу розміру завданої матеріальної шкоди були додані перші сторінки звіту № 12/05-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 15 травня 2017р. та звіту № 12-01/05-ТЗ від 15 травня 2017 року про оцінку транспортного засобу.

Як пояснив під час апеляційного розгляду позивач, його інтереси у суді першої інстанції представляв представник, яка надала суду тільки перші сторін звітів, хоча мала повні тексти звітів, про що він обізнаний не був.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З наявного у матеріалах справи протоколу судового засідання від 8 грудня 2017 року, у якому суд ухвалив судове рішення, вбачається, що судом вказані норми процесуального права дотримані не були, так як суд не роз'яснив представнику позивача наслідки не подання

суду звітів про вартість завданої позивачу матеріальної шкоди у повному обсязі.

Крім того, з протоколу судового засідання вбачається, що учасники справи заперечували проти закінчення судового розгляду у зв'язку із не встановленням всіх фактичних обставин справи, однак суд ухвалив закінчити розгляд справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи були порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного розгляду представником позивача суду надані повні тексти звітів про визначення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, та про оцінку пошкодженого автомобіля.

Копії вказаних звітів буди направлені відповідачу та ним отримані (с.с.212), заперечення проти надання нових доказів відповідач не висловив, свого представника у судове засідання 18 грудня 2018 року не направив, хоча апеляційний суд звертав увагу відповідача на необхідність участі представника відповідача у апеляційному розгляді, та враховуючи принцип справедливості, колегія суддів вирішила за можливе прийняти вказані нові докази.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно звіту № 12/05-ТЗ від 15 травня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 525 138грн 43коп., що перевищує вартість автомобіля на момент ДТП, яка становила 375 558,60грн, тому розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля, становить розмір його вартості на момент ДТП.

Згідно звіту № 12-1/05-ТЗ від 15 травня 2017 року ринкова вартість автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_2, у пошкодженому стані становить 33 715грн 77коп.

Вказані звіти виконані оцінювачем ОСОБА_3, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності.

Звіти відповідачем не спростовані, тому колегія суддів вважає, що вони є належними доказами у підтвердження розміру завданих позивачу пошкодженням автомобіля збитків.

Враховуючи, що автомобіль є фактично знищеним, позивачу підлягає відшкодуванню його вартість станом на момент ДТП, за вирахуванням вартості залишків автомобіля, що становить 341 842грн 83коп.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають

фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3 418грн 43коп. та за подання апеляційної скарги 5 127грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32794511, яке знаходиться у Донецькій обл., м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, який проживає у АДРЕСА_1, у відшкодування матеріальної шкоди 341 842грн 83коп. та судові витрати у розмірі 8 545грн 43коп., а всього 350 388грн 26коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк