Справа № 603/713/17
Провадження №2/603/26/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі з 300,00 грн. щомісяця до 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2008 року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі у них народилася дитина син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Згідно виконавчого листа 2-32 від 25.01.2011 року виданого 15.08.2011 року Монастириським районним судом Тернопільської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн.

Також, позивача в позовній заяві зазначає, що на даний час неповнолітній син сторін по справі потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшуються потреби в навчанні та розвитку дитини. Позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, а так як ОСОБА_2 є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину, а тому просить прийняти рішення про збільшення стягнення розміру аліментів з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав відзив на позов в якому просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину кожного місяця. Також відповідачем при подачі відзиву на позов було подано документи які підтверджують його матеріальний стан.

Позивач ОСОБА_1, через канцелярію суду подала заяву (відзив на відзив) в якому просить розгляд справи проводити в її відсутності, позовні вимоги підтримує та погоджується на стягнення з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на дитину щомісяця.

Учасники справи в судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

09.06.2009 року позивач по справі ОСОБА_1 змінила своє прізвище з «Кіндрат», яке в неї залишилось від першого шлюбу на «Гуйтин» в звязку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №054522 від 09.06.2009 року.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу позивача з відповідачем у них народилася одна дитина: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №161005, виданого Гончарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 24.12.2004 року.

На даний час позивач з своїм сином проживають разом в ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка про склад сімї, видана Монастириською міською радою Тернопільської області від 24.10.2017 року №3145.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №028693 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №39.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області №2-32/2011р. від 25.01.2011 року збільшено розмір аліментів, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 300 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 12.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Підставою звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є те, що позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, так як збільшуються потреби в навчанні та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України..

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обовязки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобовязані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року.

Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує відсутність даних про незадовільний стан здоровя дитини та платника аліментів, матеріальне становище платника аліментів, а саме, що ОСОБА_2 не працює, враховує вік дитини, також враховує те, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-НМ №208159 від 28.05.2012 року) від іншого шлюбу (свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №082362 виданого Виконкомом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області 22.12.2011 року, актовий запис №14), також ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСЗН Монастириської РДА як непрацюючий і який здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку (Довідка відділу соціальних виплат Монастириської РДА №1613 від 21.12.2017 року), суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на момент винесення рішення, встановлених ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а саме, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року Законом установлений на рівні 1860 грн., а також з врахуванням положень ст. 180, ч. 2 ст. 182 СК України, визначає аліменти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

Крім вищевказаного, суд, при збільшенні розміру аліментів також враховує положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте встановлений розмір аліментів, який відповідач повинен сплачувати згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області №2-32/2011р. від 25.01.2011 року є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити належного утримання та виховання дитини, а тому підлягає збільшенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 184, 192 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Збільшити присуджений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2011 року №2-32/2011 розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 300 (триста) грн. на 1000 (тисячу) грн.

3. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний код НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (тисячу) грн. 00 коп. на дитину щомісяця але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації відповідно до Закону.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_8