АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/158/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,20 Гудзюк І.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Ювшина В.І.

секретар Торопенко Н.М.

представника ДП "Машинобудівний завод "Оризон" Носань Н.С.

представник особи права якої порушено адвокат Новобранець Т.В.

розглянувши у (відкритому) судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року, ухваленого під головуванням судді Гудзюк І.В., у справі за позовом ОСОБА_7 до державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання відповідача здійснити дії за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ДП "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання відповідача здійснити дії за договором купівлі-продажу.

Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він з ДП "Машинобудівний завод "Оризон" уклав договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого він придбав у відповідача овочеву базу та холодильник овочевої бази по АДРЕСА_1.

Зазначав, що договір було укладено у письмовій формі з дотриманням приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 3.1 зазначеного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний передати товар, підготувати необхідні документі для переоформлення землі. Остаточний розрахунок повинен був бути проведений не пізніше 01 квітня 2008 року.

ОСОБА_7 посилаючись на наведене та на те, що відповідач належним чином не виконував свої обов'язки, покладені на нього умовами договору, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, що був укладений 20 грудня 2007 року між ОСОБА_7 та ДП «Машинобудівний завод «Оризон», предметом якого є овочева база та холодильник овочевої бази, розташовані по АДРЕСА_1, які знаходяться на балансі відповідача; зобов'язати відповідача здійснити дії, направлені на виконання обов'язків згідно з умовами договору, передати йому товар згідно з актом, підготувати і передати інвентарні справи на товар та документи, необхідні для оформлення права користування земельною ділянкою.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу № 03/12-07, за яким 20 грудня 2007 року ДП «Машинобудівний завод «Оризон» м. Сміла продало, а ОСОБА_7 купив товар, яким є овочева база та холодильник овочевої бази, що розташовані по АДРЕСА_1, дійсним.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на нерухоме майно, яким є овочева база та холодильник овочевої бази, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Фірма «Технокомплекс» задоволено. Рішення апеляційного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При постановлення даної ухвали суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції поновив відповідачу строк на апеляційне оскарження, не навівши жодних на те причин, та, з урахуванням обставин справи, не встановив, чи виправдовують причини поновлення строку, зазначені відповідачем, втручання у принцип правової визначеності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування та ухвалення нового рішення, яким за позовні вимоги ОСОБА_7 до державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності підлягають до відхилення.

Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про ухилення ДП «Машинобудівний завод «Оризон» від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнав договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнав право власності покупця ОСОБА_7 на нерухоме майно.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не є можливим.

Встановлено, що 20 грудня 2007 року між державним підприємством "Машинобудівний завод "Оризон" та ОСОБА_7 укладено письмовий договір, за яким державне підприємство "Машинобудівний завод "Оризон" продало нерухоме майно, овочеву базу та холодильник овочевої бази, які знаходяться на балансі продавця та розташовані за адресою АДРЕСА_1. Вартість овочевої бази становить 274680 гривень, холодильника овочевої бази - 79440 гривень, в тому числі ПДВ 13240 гривень, які покупець ОСОБА_7 сплачує не пізніше 01.04.2008 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчено.

В цей же день 20 грудня 2007 року за актом прийому-передачі нежитлові приміщення, що є предметом договору купівлі-продажу продавцем передані покупцю. 11.02.2008 року та 13.02.2008 року ОСОБА_7 на рахунок державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" внесені кошти, визначені договором купівлі-продажу.

Відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами частин 2, 3 статті 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, колегія суддів врахововує що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Вирішуючи даний спір про визнання правочину дійсним суд першої інстанції не з'ясував, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому колегія суддів приходить до висновку, що саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Застосовуючи вимоги частини 2 статті 220 ЦК України суд першої інстанції не встановив факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору. Представництво відповідача в суді першої інстанції здійснював сам директор державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" Буртовий В.П., який не пояснив свою відмову в нотаріальному посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна чи неможливості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Така обставини сторонами не доказувалась та судом не досліджувалась.

Згідно пункту 1.1 Статуту ДП «Машинобудівний завод «Оризон» державне підприємство «Машинобудівний завод «Оризон» є юридичною особою, заснованою на державній власності, входить (входило) до сфери управління Міністерства промислової політики України.

Відповідно до пункту 4.2 Статуту ДП «Машинобудівний завод «Оризон» майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського володіння. Здійснюючи право господарського володіння, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд у відповідності з метою своєї діяльності, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавстві України та цьому Статуту.

Пу3нктом 4.6 Статуту ДП «Машинобудівний завод «Оризон» визначено, що відчуження основних фондів, які є державною власністю і закріплені за підприємством, здійснюється за погодженням з Мінпромполітики України у спосіб, що встановлений чинним законодавством України. Одержані в результаті відчуження зазначеного майна кошти, використовуються відповідно до затвердженого фінансового плану.

Пунктом 4.7.1 Статуту ДП «Машинобудівний завод «Оризон» передбачено, що відчужувати, віддавати в заставу майнові об'єкти, що належать до основних фондів підприємства, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою Мінпромполітики України і, як правило, на конкурентних засадах.

Міністерство промислової політики України не надавало своєї згоди на відчуження нерухомого майна овочевої бази та холодильника овочевої бази, реалізація якого була узаконена судовим рішенням, яке є предметом перегляду в апеляційному порядку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає до скасування та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_7 до державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання відповідача здійснити дії за договором купівлі-продажу необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_7 не заявляв позовної вимоги про визнання за ним права власності на предмет договору купівлі-продажу, не змінював чи збільшував своїх позовних вимог, але суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав за позивачем право власності на овочеву базу та холодильник овочевої бази.

Виконуючи вказівки суду касаційної інстанції щодо поновлення відповідачу строк на апеляційне оскарження без наведення жодних поважних на те причин, та, що з урахуванням обставин справи, суд апеляційної інстанції не встановив, чи виправдовують причини поновлення строку, зазначені відповідачем, втручання у принцип правової визначеності, колегія суддів приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначив що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до п. 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Відповідно до статті 357 ЦПК України апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Апеляційне провадження по даній справі за апеляційною скаргою державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року відкрито апеляційним судом 09 листопада 2016 року. Зазначена ухвала апеляційного суду Черкаської області від 09 листопада 2016 року оскаржувалась ТОВ «Фірма «Технокомплекс» в касаційному порядку разом з рішенням апеляційного суду від 01 грудня 2016 року, але ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2017 року у прийнятті касаційної скарги ТОВ «Фірма «Технокомплекс» на ухвалу апеляційного суду Черкаської області про відкриття апеляційного провадження від 09 листопада 2016 року відмовлено.

Системний аналіз статей 356, 358 та 359 ЦПК України дає підстави прийти до висновку, що вирішувати питання про прийняття апеляційної скарги після закінчення строків, визначених процесуальним законом на подання апеляційної скарги та вирішення питання про поважність пропуску строку на подання апеляційної скарги, можуть вирішуватись судом апеляційної інстанції виключно до вирішення питання про відкриття апеляційного провадження по справі.

Так як по даній справі ухвала про відкриття апеляційного провадження по справі від 09.11.2016 року перебуває в законній силі, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені відповідачем, втручання у принцип правової визначеності, так як дане питання вирішується судом апеляційної інстанції до відкриття апеляційного провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 260, 261, 357, 358 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року задоволити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 березня 2008 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_7 відмовити в задоволенні позовних вимог до державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання відповідача здійснити дії за договором купівлі-продажу.

Стягнути з ОСОБА_7на користь державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" судові витрати у розмірі 1212,64 гривни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.