Справа № 130/563/18
Провадження № 22-ц/772/1319/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 рокуСправа № 130/563/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.,

секретар судового засідання Кирилюк Л. М.

учасники справи:

заявник (особа яка подала апеляційну скаргу): ОСОБА_3

заінтересована особа Станіславчицька сільська рада Жмеринського району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року в складі судді Заярного А. М., постановлене в м. Жмеринка, дата складення повного судового рішення невідома,-

встановила:

12.03.2018 року ОСОБА_3, діючи через свого представника ОСОБА_4, звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та просила встановити факт, що вона, ОСОБА_3, постійно проживала в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_6 був її батьком і після його смерті вона не зверталася до нотаріальної контори, так як вважала що й так прийняла спадщину, так як на час смерті батька постійно з ним проживала. Звернувшись до нотаріуса в 2018 році для оформлення спадщини, вона отримала відмову, так як вони з покійним батьком були зареєстровані за різними адресами. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд не вбачає необхідності у встановленні такого факту, оскільки при зверненні до нотаріуса заявник не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем і така можливість нею не втрачена шляхом повторного звернення до нотаріуса.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, за результатами якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким її заяву задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду про можливість вирішити її проблему шляхом звернення до нотаріуса є помилковим, адже вони з покійним батьком були прописані за різними адресами, саме тому нотаріус і зазначив у відмові, що вона не надала доказів спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті і іншого шляху ніж встановити такий факт у судовому порядку в неї немає. Цей факт ніким не заперечується, підтверджений як довідками сільської ради, так і показами свідків, допитаних у справі.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Станіславчицька сільська рада Жмеринського району Вінницької області не скористалась.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

-ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджено посвідкою про народження від 31.03.1945 року (копія на а.с. 11;

-ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 29.11.1962 року (копія на а.с. 12);

-ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (копія на а.с.13);

-Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок в цілому з господарськими будівлями і спорудами в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області по АДРЕСА_2, (копія свідоцтва НОМЕР_3 про право власності від 18.05.2009 року на а.с. 14). Це також підтверджується технічним паспортом на будівлю ( копія на а.с. 15-19);

-у зв'язку із впорядкуванням нумерації житлових будинків змінено поштову адресу в АДРЕСА_2 з НОМЕР_4 на НОМЕР_5, власник ОСОБА_10, що підтверджено Витягом з рішення № 5 від 31.01.2018 року Станіславчицької сільської ради (а.с.20);

-після смерті ОСОБА_6 заповіти/спадкові договори не залишилися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджено Витягами зі Спадкового реєстру №51038460, №51038480 від 23.02.2018 року (а.с. 22, 21) та інформацією Жмеринської районної державної нотаріальної контори №638/01-16 від 16.03.2018 року, наданої на запит суду (а.с. 30);

-довідками виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району № 347 та №348 від 23.02.2018 року (а.с. 23) доведено, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до 2010 року проживав та був зареєстрований в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області по АДРЕСА_2 (тепер 44). Згідно погосподарської книги за №366/16 на час відкриття спадщини за місцем реєстрації ОСОБА_6 ніхто не проживав та не був зареєстрований. З 2010 року до часу своєї смерті ОСОБА_6 проживав без реєстрації разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 в її будинку по АДРЕСА_3, яка здійснювала догляд за ним та проводила його поховання;

-постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори №441/02-31 від 23.02.2018 року (копія на а.с. 24) ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у зв'язку із тим, що спадкоємцем ОСОБА_3 не подано своєчасно заяву про прийняття спадщини до Жмеринської державної нотаріальної контори та не пред'явлено доказів постійного проживання разом із спадкодавцем.

Встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини заявниці ОСОБА_3 необхідно для оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Згідно ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заявниця ОСОБА_3 як донька померлого ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та 3.21 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Довідками виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району № 347 та №348 від 23.02.2018 року (а.с. 23) доведено, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до 2010 року проживав та був зареєстрований в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області по АДРЕСА_2 (тепер 44). Згідно погосподарської книги за №366/16 на час відкриття спадщини за місцем реєстрації ОСОБА_6 ніхто не проживав та не був зареєстрований. З 2010 року до часу своєї смерті ОСОБА_6 проживав без реєстрації разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 в її будинку по ОСОБА_3, яка здійснювала догляд за ним та проводила його поховання.

Факт проживання заявника ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем у судовому засіданні також був підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9.

У відповідності до пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Суд першої інстанції вірно послався на зазначені пункти Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, однак з незрозумілих причин зробив висновок, що заявник вправі ще раз звернутися до нотаріуса, надавши довідку органу місцевого самоврядування про спільне проживання на час смерті зі спадкодавцем, не зважаючи на відсутність реєстрації.

У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів.

Отже, оскільки факт спільного проживання заявниці із спадкодавцем не визнається нотаріусом, вона правомірно звернулася до суду за захистом свого інтересу, який полягає у встановленні факту спільного проживання із спадкодавцем, що тягне за собою визнання права на спадкове майно.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про можливість позасудового врегулювання спору є невірним, адже нотаріус саме з тих причин, що заявник не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем і відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тому, з урахуванням того, що факт спільного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини підтверджений матеріалами цивільної справи, її заяву слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відповідності до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, тому понесені заявником судові витрати у вигляді судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета