Провадження № 2/638/827/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

( заочне)

15 січня 2018 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Штих Т.В., секретаря Тарасової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без згоди батька.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що вона є матір'ю, а відповідач є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружжя перебувало в зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач жодних стосунків з дитиною не підтримує, повністю ухиляється від виконання батьківських обовязків по її вихованню та утриманню: не забезпечує дитину, добровільної грошової матеріальної допомоги не надає, оздоровленням та відпочинком дитини не опікується, життям сина не цікавиться, турботи про його виховання та розвиток не проявляє.

ОСОБА_3 є ослабленою дитиною і потребує періодичного перебування на оздоровленні на морі та у закладах відновлювального лікування за рекомендаціями лікарів.

Позивач має намір вивозити сина за кордон для оздоровлення та всебічного його розвитку. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями, з таких підстав лікарі щорічно рекомендують тривале перебування дитини в морському або гірському кліматі.

Мати має можливість та бажання забезпечити сину поїздки за межи міста та країни на оздоровлення, з метою всебічного розвитку і розширенню світогляду, що в послідуючому позначиться на її подальшому духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, розширення її кругозору, і головне, поліпшенню її стану здоров`я.

Позивач багато разів зверталась до відповідача з проханням надати згоду на виїзд їхньої дитини ОСОБА_3 за кордон для оздоровлення, відпочинку та всебічного розвитку разом з нею. Відповідач усі прохання позивача ігнорував.

ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обовязками і безпідставно чинить перешкоди матері дитини у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя сина, його фізичного, духовного та морального розвитку.

Своєю бездіяльністю відповідач не тільки не створює умови необхідні для всебічного розвитку дитини, не забезпечує її інтереси, не піклується про її здоров'я, а навпаки чинить перешкоди в цьому, не надаючи їй можливості отримувати фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток.

В зв'язку з цим позивачка просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документа без згоди батька та надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий виїзд дитини без згоди батька за межі України, до Російської Федерації, тимчасово окупованої території АРК та міста Севастополя, до всіх країн Європейського союзу та країн Шенгенської Угоди, в тому числі до Болгарії, Єгипету, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Марокко, Йорданії, Ізраїль, Чорногорії, Словацької Республіки, Республіки Кіпр, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Королівства Іспанії, Чеської Республіки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Французької Республіки, Королівства Бельгії, Королівства Нідерландів, Республіки Хорватія, Республіки Словенія, Угорської Республіки, Австрійської Республіки, Ізраілю, Португалії, Фінляндії, на протязі трьох років з моменту набрання чинності даного рішення, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити та висловила прохання щодо розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду, проте в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування позовних вимог, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстровано у Комінтерновському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №503 від 08.07.2015 року, Свідоцтво про шлюб серія 1-ВЛ №268627 від 08.07.2015 року). Шлюб розірвано у березні 2017 року, про що свідчить заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.03.2017 року по справі №638/2374/17.

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю, а відповідач -ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №76 від 03.02.2016 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, Свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №437235 від 03.02.2016 року). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Судом достовірно встановлено, що батько не надає відповідні дозволи на вивіз дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованупостановою Верховної Ради України від 27.02.91 року №789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" № 3858-Х11 від 21.01.1994 року. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Додатково оформлення документів регулюється «Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою КМУ від 7 травня 2014 р. № 152, передбачено:

Відповідно до п. 2, вказаного порядку, кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.

Пунктом 22, вказаного порядку, передбачено, що для оформлення паспорта для виїзду за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку серед інших документів батьки подають підписану ними заяву-анкету та інше. Підпунктом 5) п. 22 передбачено, що заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Тобто, законом передбачено, що якщо батько дитини живий, не позбавлений батьківських прав, не визнаний безвісно відсутнім та не визнаний недієздатним, то він повинен надати свою згоду для оформлення паспорта для виїзду за кордон своїй дитині.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється в разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно вимог ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

На підставі вимог до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, ОСОБА_2 зловживає своїм правом надання дозволу на вивіз дитини за межі України, суд вважає можним задовольнити позовні вимоги щодо надання дозволу на вивіз дитини за межі України та виготовлення проїздних документів.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст.155 СК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст.76,133,263-265,280-282, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на здійснення багаторазових короткострокових поїздок за кордон України та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України без згоди батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 або її повноважному представникові дозвіл на тимчасові багаторазові виїзди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, до Російської Федерації, тимчасово окупованої території АРК та міста Севастополя, до всіх країн Європейського союзу та країн Шенгенської Угоди, в тому числі до Болгарії, Єгипету, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Марокко, Йорданії, Ізраїль, Чорногорії, Словацької Республіки, Республіки Кіпр, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Королівства Іспанії, Чеської Республіки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Французької Республіки, Королівства Бельгії, Королівства Нідерландів, Республіки Хорватія, Республіки Словенія, Угорської Республіки, Австрійської Республіки, Ізраілю, Португалії, Фінляндії, на протязі трьох років з моменту набрання чинності даного рішення, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_4.

Дозволити ОСОБА_1 або її повноважному представникові, без дозволу та згоди батька - ОСОБА_2, оформлювати документи (паспорт, проїздні документи, тощо) для тимчасового виїзду та супроводу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до Російської Федерації, тимчасово окупованої території АРК та міста Севастополя, до всіх країн Європейського союзу та країн Шенгенської Угоди, в тому числі до Болгарії, Єгипету, Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Марокко, Йорданії, Ізраїль, Чорногорії, Словацької Республіки, Республіки Кіпр, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Королівства Іспанії, Чеської Республіки, Республіки Польща, Федеративної Республіки Німеччина, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Французької Республіки, Королівства Бельгії, Королівства Нідерландів, Республіки Хорватія, Республіки Словенія, Угорської Республіки, Австрійської Республіки, Ізраілю, Португалії, Фінляндії, на протязі трьох років з моменту набрання чинності даного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили. Якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом. Не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Штих Т.В.