Cправа № 645/1183/18
Провадження №2/645/1197/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бондарєвої I.В., при секретарі - Проневич Д.О., за участі представників позивача - Голубової О.С., Неонета О.І., відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, представника третьої особи - Кріуліна К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, третя особа: Комунальний заклад «Харківська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат №3» Харківської обласної ради,

ВСТАНОВИВ:

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від виховання якого злісно ухиляється. Батько у свідоцтво про народження малолітнього ОСОБА_6 записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

Малолітній ОСОБА_6 перебуває на обліку Служби як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах, з 14.12.2016 року. Впродовж цього часу зусиллями спеціалістів Служби у справах дітей та Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Немишлянського району неповнолітній двічі був влаштований до Обласного дитячого психоневрологічного санаторію № 1 та неодноразово проходив лікування у Харківській обласній психіатричній лікарні №3. З відповідачем проводились бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов'язків та необхідність проведення повного медичного обстеження з приводу порушень поведінки її сина. Часті напади агресії у неповнолітнього (які він, зі слів матері, часто симулює) призводять до конфліктних ситуацій між ними, після чого дитина знову опиняється у лікувальному закладі. Як мати дитини, відповідач не може досягти взаєморозуміння з сином, її спроб вплинути на його поведінку було недостатньо, і таким чином вона втратила контроль над дитиною. Дитина більше часу проводить поза межами дому, мати не є для нього авторитетом або взірцем для прикладу, він не приховує своєї неповаги до неї. Часто хлопець не приходить додому, а мати не знає про його місцезнаходження. Неодноразово він був оголошений у розшук органами внутрішніх справ та виявлений в нічний час патрульною поліцією. Продовж 2017 року відповідач тричі була притягнута до адміністративної відповідальності: 18.07.2017 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, 17.08.2017 за ч. 2 ст. 184 КУпАП та 29.08.2017 за ч. 2 ст. 184 КУпАП. З нею та неповнолітнім були проведені бесіди про недопущення подібних випадків у майбутньому та необхідності приділяти достатньо уваги вихованню сина. Спеціалістами Служби у справах дітей та Центру медіальних служб для сім'ї, дітей та молоді, неодноразово надавалися рекомендації ОСОБА_3 щодо влаштування її дитини до психіатричного закладу закритого типу, але вона категорично заперечує проти цього та бажає, щоб її син продовжив навчання у Харківській спеціальній загальноосвітній школі - інтернаті № 3.

З інформації адміністрації Харківської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернат № 3,

яку відвідує малолітній, вбачається, що ОСОБА_6 має порушені форми поведінки, самостійно контролювати власну поведінку не може, провокує дітей до бійок і сварок, проявляє садистські нахили. Упродовж року психічне здоров'я хлопця дуже погіршилось, тому за направленням лікарів - психіатрів з 02.02.2017 р. він перебував на лікуванні у Харківській психіатричній лікарні № 3, з перервами у 2-3 дні. ОСОБА_6 соціально небезпечний, він не може знаходитись у дитячому колективі. Емоційні зриви у хлопця прогресують і стають частішими. Під час таких спалахів він голосно кричить, перевертає меблі, підбігає до вікон, намагаючись вистрибнути. Відносини ОСОБА_7 з матір'ю складні і недружелюбні. Він постійно знущається з неї: втікає з дому, якщо мати не випускає його на вулицю, погрожує їй, свариться з нею, б'є. Від скоєних вчинків ОСОБА_7 отримує задоволення, хвалиться і пишається ними. Відповідач не справляється з вихованням сина, не має на нього відповідного впливу, не може забезпечити потрібного батьківського догляду.

Відповідач має III групу інвалідності (загальне захворювання), зобов'язалася оформити групу інвалідності сину та пройти з ним психолого-медико-педагогічну консультацію з приводу отримання рекомендацій щодо подальшого його навчання. Усі ці факти спонукали на порушення питання позбавлення матері дитини батьківських прав з метою надати можливість підібрати для дитини форми виховання та утримання, які б відповідали характеру його захворювань та поведінки, забезпечити захист його життя та здоров'я, створити належні умови для його розвитку та виховання.

Позивач вважає доцільним та просить суд позбавити ОСОБА_3. батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки всіх її доходів.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 04.05.2018 р. вимоги щодо стягнення аліментів - залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України та справу призначено до розгляду по суті.

04.05.2018 року від представника третьої особи - КЗ «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №3 Харківської обласної ради» надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що позовна заява не містить вимоги про призначення ОСОБА_6 до будь-якого спеціалізованого закладу. Крім того, КЗ «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №3 Харківської обласної ради» не може бути таким закладом, оскільки не є цілодобовим, з роботою сім днів на тиждень. КЗ «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №3 Харківської обласної ради» функціонує з режимом роботи 5 днів на тиждень. Відповідно, у разі позбавлення відповідача батьківських прав буде відсутня особа-опікун, якій необхідно буде передати малолітнього ОСОБА_6. Також зазначено, що із характеристики поведінки ОСОБА_6 та обставин його стосунків з матір'ю -ОСОБА_3 зрозуміло, що дитина потребує ї влаштування до психіатричного закладу закритого типу. (а.с.49)

04.06.2018 року від представника відповідача до матеріалів справи надійшов відзив на позову заяву, в яких представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, жорстоко поводилась з ним, є хронічним алкоголіком або наркоманом, експлуатує сина, примушує його до жебракування та бродяжництва. Вважає, що єдиною метою цього позову є бажання позивача влаштувати хвору дитину до психіатричного закладу закритого типу, а відповідач такої згоди не надає (а.с.65).

В судовому засіданні представники позивача - Голубова О.С., Неонета О.І. позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позбавлення її батьківських прав заперечувала та пояснила суду, що її син перебуває на обліку в КЗОЗ «ХМДЛ №5», лікар якої призначив сину лікування. Вона отримує для нього ліки та щодня тричі в день син їх приймає. Лікування син отримує приблизно 4 місяці, з того часу як йому було встановлено діагноз, до того часу він не отримував лікування. Відповідач приводить його вранці до шкоди, а ввечері забирає додому, контролює прийом ліків. В разі необхідності (раптового розвитку агресії) вона викликає синові швидку невідкладну медичну допомогу. Син дійсно раніше тікав з дому, коли йому ще не був встановлений діагноз та він не отримував відповідного лікування. Після призначення йому лікування син з дому не тікав. Наразі він також знаходиться в ХОКПЛ №3.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила суду, що відповідач виконує свої батьківські обов'язки відносно свого сина та піклується про нього.

Представник третьої особи КЗ «Харківська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №3» - Кріулін К.В. в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.9).

Батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про його народження зазначений відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9).

ОСОБА_3 разом з дитиною ОСОБА_6 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» від 08.05.2018 р. за №1652 (а.с.83).

Неповнолітній ОСОБА_6 перебуває під диспансерним наглядом в КЗОЗ «ХМДЛ №5», протягом 2016-2017 р.р. неодноразово перебував на лікуванні у Центрі психіатричної допомоги дітям КЗОЗ «ХОКПЛ №3» та в КЗОЗ «ХМДП №7», проходив оздоровлення в Обласному психоневрологічному санаторії №1, навчається в КЗ «Харківська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат №3» (а.с.24, 25)

Згідно ст.141 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Так, в обґрунтування своїх вимог щодо позбавлення позивача батьківських прав у зв'язку з ухиленням від виконанням батьківських обов'язків відносно свого сина ОСОБА_8 позивач посилався на неодноразове притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей), а саме 18.07.2017 р., 17.08.2017 р. та 29.08.2017 р., проте доказів, які підтверджують вказані обставини, позивач суду не надав.

Також позивач не надав суду даних щодо потреби неповнолітнього у певному лікуванні, яким відповідач його не забезпечує.

Натомість, матеріали справи містять повідомлення КЗОЗ «ХМДЛ №5» від 06.07.2018 р., відповідно до якого мати ОСОБА_6 - ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою для сина, й він отримує медикаментозне лікування.

Крім того, за повідомленням адміністрації КЗОЗ «ХОКПЛ №3», ОСОБА_6, 2004 року народження, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, востаннє з 05.06.2018 р. за направленням бригади швидкої медичної допомоги №204, що підтверджує доводи відповідача про те, що саме вона зверталась за наданням її сину медичної допомоги.

Зважаючи на вік ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, він може пересуватись містом й без супроводу матері, ОСОБА_3

Даних про притягнення ОСОБА_3 чи інших осіб за фактом заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_6 - матеріали справи не містять.

Вказуючи на вчинення неповнолітнім діянь, які мають ознаки суспільно-небезпечних, позивач не надав суду даних про внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

За повідомленням КЗОЗ «ХМДЛ №5» від 23.10.2017 р. на ім'я директора Департаменту праці та соціального політики ХМР , необхідно вирішити питання забезпечення всебічної допомоги сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка опинилась в складних життєвих обставинах та потребує постійного соціального супроводу та психологічної допомоги; в разі необхідності ініціювати судово-психіатричну експертизу стосовно можливості перебування ОСОБА_6 в родині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав

може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України.

Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Матеріали справи містять висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 03.03.2018 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Вказаний Висновок органу опіки, який є обов'язковим у даній категорії справ, враховуються судом, але не вважається обов'язковим для суду у висновках з питань, що стосуються долі дитини, зокрема, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.

За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина, ОСОБА_6

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд вважає, що в даному випадку позивачем не надано достатніх доказів для підтвердження винної поведінки відповідача, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, що негативно впливає на розвиток дитини, у зв'язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, третя особа: Комунальний заклад «Харківська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат №3» Харківської обласної ради, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.07.2018 р.

Головуючий - суддя :