Справа №482/1043/17
Провадження № 2/482/29/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 січня 2018 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
В червні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який був визначений в провадження судді Ітріна М.В., в якому посилався на те, що 18.04.2017 р. сталася ДТП з вини ОСОБА_2, що встановлено постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05.05.2017 р.
Складом суду під головуванням судді Ітріна М.В., який звільнений з посади судді у відставку 17.10.2017 р., судовий розгляд вказаної цивільної справи було розпочато, проте не завершено, а справу передано на повторний розподіл автоматизованою системою документообігу та передано в провадження судді Демінській О.І.
У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, відповіно якій він проти заочного розгляду справи не заперечував.
Крім того, позивачем при подачі до суду заяви про розгляд справи у його відсутність, було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції в сумі 1500,00 грн. витрат на проведення оцінки майна за виконання (складання) звіту та оригіналу квитанції в сумі 696 грн. за послуги евакуатора.
Вказана заява подана позивачем без дотримання вимог ст..ст. 49, 183 ЦПК України, всупереч вимогам ч. 5 ст. 49 ЦПК України, позивачем не було подано суду доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншому учаснику справи відповідачу.
Тому, відповідно до цієї ж норми закону, у разі неподання таких доказів, суд не приймає до розгляду відповідну заяву, тобто, вона не може розцінюватися судом як заява про збільшення позовних вимог. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про проведення автоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріальної шкоди. Також він не поданий суду і разом із заявою про вартість такого дослідження.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом , відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзиву, та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, суду не надав.
Ухвалою суду справу розглянуто у відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
18.04.2017 р. о 13.30 годині в м. Миколаїв, в районі перехрестя з вул. Адміральська, ОСОБА_2 керував автомобілем «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_2. При виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахував дорожню обстановку, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі (вул. Адміральська), чим порушив п. 2.3.Б., 11.1., 16.11. Правил дорожнього руху.
Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_4, отримав механічні пошкодження.
Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05.05.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП за викладених обставин.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
При цьому, на момент скоєння ДТП, а саме: 30.08.2016 р. між ПРАТ СТ «Іллічевське» і ОСОБА_2 було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальністі відповідача за № АК/4658568 стосовно автомобілю «TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_5.
Ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій ст. 16 ЦК України.
Особа має право здійснювати свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України).
Зі змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року вбачається, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.
У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди.
Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.
Таким чином, потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Отже, позивач правомірно звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останньої сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу спричинена матеріальна шкода.
Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч.2ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
На підставі вищенаведеного, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, поданій до суду 30.06.2017 р., підлягають задоволенню .
Згідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 856,48 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 142, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання якого відсутнє, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_7, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 856,48 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Новоодеського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_3