Справа № 362/88/14-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2716/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 58 14.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

у листопаді 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення вимоги №114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №223381544 від 25 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 перейшло до ПАТ «КІБ». Крім того, 29 червня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги №114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №223381544 від 25 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Просив замінити стягувача у виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/88/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача у виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/88/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, мотивуючи тим, що суд ухилився від повного та всебічного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, необхідні докази не витребував та не дослідив, постановив ухвалу без належної правової оцінки всім доводам сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначає, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. При цьому, заміна сторони у виконавчому провадження не залежить від умов та порядку виконавчого провадження. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №223381544 від 25 грудня 2007 року (а.с. 57-60).

29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення вимоги №114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №223381544 від 25 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 перейшло до ПАТ «КІБ».

29 червня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги №114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №223381544 від 25 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що передання кредитором прав іншій особі за договором про відступлення права вимоги не є правонаступництвом, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Крім того, норма статті 378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведених підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

Щодо посилання апелянта стосовно обов 'язку повідомлення боржника про відступлення права вимоги, то відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Тобто, законодавець не пов'язує заміну кредитора в зобов'язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов'язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв'язку із таким неповідомленням боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов'язання боржником первісному кредитору.

Таким чином, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні лише створює новому кредитору настання несприятливих для нього наслідків, але не є підставою для відмови у заміні стягувача.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про нечинність та невиконанність договорів відступлення права вимоги, оскільки вони не оспорені. Боржник в них не є стороною. При цьому щодо цих договорів відповідно до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

За таких обставин підстав для скасування ухвали про заміну сторони виконавчого провадження у доводах апеляційної скарги суд не знаходить, у зв'язку з чим апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді