Провадження № 2/641/131/2018 Справа № 641/3130/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор'єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка також діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном - будинком АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_4, її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеним будинком.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. З 2012 року він дозволив відповідачам мешкати у своєму будинку. У вересні 2012 року він погодився зареєструвати відповідачку ОСОБА_4 у своєму будинку. Так, 27.09.2012 року він зареєстрував ОСОБА_4, крім того в адресний лист матері ОСОБА_4 вписані її діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. 01.10.2013 року він зареєстрував за вищевказаною адресою ОСОБА_2. 15.03.2015 року він уклав з відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_4 договори найму жилого будинку, відповідно до яких він надав відповідачам право тимчасового проживання, право реєстрації, використання житлового будинку та речами, що в ньому знаходяться на строк до 15.08.2015 року. Пролонгація договору можлива лише на строк 5 місяців, не більше чотирьох разів при відсутності претензій у сторін. Згідно з даними договорами він має право вимагати від відповідачів зняття з реєстрації, виселення з вищевказаної адреси достроково, повідомивши їх за місяць. Відповідачі за договорами найму зобов'язані щомісячно сплачувати за витрати природнього газу, електроенергії, утилізації побутових відходів. На даний час строк дії вищевказаних договорів найму житла від 15.03.2015 року закінчений. Нових договорів найму житла з відповідачами він не укладав. 17.11.2015 року він уклав договір найму житлового приміщення з відповідачем ОСОБА_3, відповідно до якого власник житла надає в найм будинок АДРЕСА_1 на строк до 17.05.2016 року наймач повинен до 10-го числа кожного місяця здійснювати оплату за проживання та витрати за використану електроенергію. Наймодавець має право вимагати звільнення приміщення, повідомивши відповідача за 1 місяць. На даний час трок дії даного договору найму житлового приміщення від 17.11.2015 року закінчений. Незважаючи на це, відповідач ОСОБА_3 дуже прохав його зареєструвати його за вищевказаною адресою та він погодився. Так, 16.06.2016 року він зареєстрував ОСОБА_3 через ГУ ДМС України в Харківській області. Зазначає, що строк дії договорів найму житла вже закінчений, крім цього він направляв на адресу відповідачів повідомлення про розірвання договорів найму, про заборону використання жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку. На даний час відповідачі добровільно з місця реєстрації не знялися, мирно спілкуватися не бажають, обмежили йому доступ до його нерухомого майна. Подальша реєстрація відповідачів у його будинку порушує його права як власника житла, що перешкоджає йому як власнику користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном. Крім того відповідачі навіть не сплачують платежі за користування будинком, чинять перешкоди шляхом недопуску його та контролера для знаття показань з лічильників газу та електроенергії, пошкоджують його майно. На даний час він має намір продати свій будинок, тому реєстрація відповідачів в даному житловому приміщенні заважатиме йому розпорядитися своїм неруховим майном належним чином, тому він вирішив звернутися з даним позовом до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що позов необґрунтований, немає підстав для зняття з реєстрації відповідачів, що передбачені Житловим кодексом України. Крім того ОСОБА_2 заперечує, що ним укладався договір найму 15.03.2015 року. Відповідачі проживають у спірному на законних підставах.

Відповідачка ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської області надала до суду заяву с проханням розглядати справи за їх відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.01.2006 року виданого державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори Теленковою І.В., ОСОБА_1 успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_8 спадкове майно, яке складається з жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМ БТІ», реєстраційний № 13111359, зазначено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

15.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір найму частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1. За змістом зазначеного договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 у користування жилий будинок, строк дії договору з 15.03.2015 року по 15.08.2015 року. Пролонгація договору можлива на строк 5 місяців, але не більше 4 разів та дійсна тільки за відсутності претензій. Житловий будинок наданий у користування з предметами биту, ОСОБА_4 зобов'язалась виконувати всі умови договору. Договір підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Аналогічний за змістом договір про найму частини жилого будинку був підписаний між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.03.2015 року. На договорі сторони поставили свої підписи.

17.11.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про найм жилого приміщення. За умовами договору ОСОБА_1 надає у найм будинок АДРЕСА_1. Строк дії договору з 17.11.2015 року по 17.05.2016 року.

10.03.2017 року на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_1 були направлені повідомлення про розірвання договору найму жилого приміщення, звільнення житлової площі та виселення з неї.

11.03.2017 року на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_1 були направлені повідомлення про заборону користування житловим приміщенням, жилим будинком, нежитловою площею, обладнанням, меблею, іншою власністю, земельною ділянкою та іншим майном за адресою: АДРЕСА_1, звільнення житлової площі та виселення з неї.

Зазначені повідомлення були направлені на адресу відповідачів та ними отримані про що суду надані зворотні поштові повідомлення. Також на адресу відповідачів позивачем були направлені електронні повідомлення від 16.03.2017 року.

ОСОБА_1 01.02.2016 року звертався із заявою до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області про вжиття заходів щодо ОСОБА_2, який наніс матеріальної шкоди та виражався нецензурною лайкою. В ході перевірки матеріалу його розгляд припинено та рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до органів судової влади. Суд зазначає, що висновок розгляду матеріалу на містить дати його винесення, на висновку зазначено лише 02.2017 року.

Згідно довідки про склад сім'ї виданої Адміністраціює Слобідського району Харківської міської ради 12.06.2017 року, зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 - наймач, ОСОБА_2 - наймач, ОСОБА_4 - наймач, ОСОБА_5 - наймач, ОСОБА_6 - наймач.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0001902 вбачається, що до ЄРДР 09.08.2017 року Слобідським ВП ГУ НП в Харківській області внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 190 КК України, вчинене ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_1 в 2017 році.

Відповідачами надані довідки з КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 1» про те, що ОСОБА_6 спостерігається в лікарні з моменту народження та по теперішній час., також надана довідка про те, що ОСОБА_5 навчається у ХЗОШ № 68 в 5-Г класі. 03.08.2017 року ОСОБА_2 було сплачено 350,00 грн. за електроенергію за адресою АДРЕСА_1.

Позивачем ОСОБА_1 суду надані квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з 2013 по 2017 роки.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 13.11.2017 року судом з Головного управління ДМС України в Харківській області була витребувана інформація чи зберігаються в ГУ ДМС в Харківській області договора найму житлового приміщення між громадянином України ОСОБА_1 та громадянином Республіки Вірменія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, зокрема «Договор о найме жилого помещения», що був укладений в 2015 році зі строком дії договору - з 17 листопада 2015 року по 17 травня 2016 року та у разі наявності адати завірені копії зазначених вище оригіналів договорів (або оригінали договорів) найму житлового приміщення (російською мовою «Договор о найме жилого помещения»), що були діючими в 2015 році та 2016 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

На виконання ухвали суду ДМС України в Харківській області було направлено нотаріальну згоду власника житла від 10.11.2015 року про надання дозволу на постановку на реєстраційний облік в належний йому на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, також надана копія паспорта ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, витяг про реєстрацію права власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,

укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно статті 158 Житлового кодексу України, договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір

повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він

укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та

інші умови найму.

Згідно статті 168 Житлового кодексу України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на

праві приватної власності, припиняється після закінчення цього

строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і

наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з

ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а

також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати

і плати за комунальні послуги.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та вислухавши пояснення сторін суд прийшов до висновку, що відповідачі порушують право позивача щодо користування та розпорядження своїм майном. Укладені договори найму від 15.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 на час звернення позивача до суду з позовом втратили свою чинність, оскільки були укладені строком до 15.08.2015 року та навіть у разі максимальної їх пролонгації їх чинність сплила в травні 2017 року. Крім того позивачем надані докази про неодноразові звернення до відповідачів про небажання надалі укладати договір найму та прохання звільнити спірне житлове приміщення. Посилання представника відповідача ОСОБА_2 про те, що відсутні підставі для задоволення позову оскільки позивач не посилається на норми Житлового кодексу суд відхиляє, оскільки позивач звертається до суду за відновленням свого порушеного права як власник майна на підставі Цивільного кодексу України. Відповідачі були зареєстровані у спірному жилому будинку за згодою позивача, на даний час сплив строк дії договорів майну, у позивача немає намірів та бажання укладати з ними договори найму, таким чином на даний час відсутні законні підстави для подальшої реєстрації відповідачів за спірною адресою. Надання відповідачами довідок з лікарні та школи не є підставою для відмови в задоволенні позову. Надання однієї квитанції про сплату за електроенергію за спірною адресою ОСОБА_3 навпроти підтверджує, що відповідачами не виконувались умови договорів найму за якими вони зобов'язувались нести витрати по сплаті комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1. Посилання представника відповідача, що відповідачами не підписувались договори найму, оскільки їх підпис мається лише на останньому аркуші судом також відхиляється, оскільки в судовому засіданні позивачем були надані оригінали договорів найму з яких вбачається, що вони зроблені на одному аркуші та текст надрукований з обох сторін, таким чином відсутня можливість внести зміни в зазначені договори або замінити сторінку. Крім того, якщо відповідачами заперечується укладання договорів найму, то це підтверджує, що ними порушуються права позивача як власника жилого будинку. Судом також встановлено, що в зв'язку з невиконанням відповідачами умов договору найму позивач був змушений надсилати їм повідомлення про добровільне звільнення займаного приміщення, а також звертатись до правоохоронних органів. Зазначена поведінка відповідачів є неправомірною та своїми діями відповідачі порушують як Цивільний кодекс України так і ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Відповідачі не є власниками спірного жилого будинку, тому їх дії щодо власника будинку є неприпустимі в розумінні не тільки національного законодавства а і у світі міжнародної судової практики.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 158, 168 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 321, 386, 391 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду виготовлений 23.01.2018 року.

Суддя: Б. П. Григор'єв