Справа 556/1463/18
Номер провадження 2/556/451/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1

представника служби у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації - Босика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання відповідачів та їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на житло, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі та їх діти більше року не проживають в житловому будинку АДРЕСА_1, власником якого вона є. В зв'язку з викладеним вважає, що відповідачі та їх діти втратили право на житло і просить прийняти відповідне судове рішення.

Належним чином повідомлені відповідачі у судове засідання не з»явилися, без повідомлення причини неявки.

А тому, суд розглядає справу за відсутності такого учасника відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Відзив не подано. Клопотань не заявлено.

Ухвалою суду від 5 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі.

5 листопада 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги, надав пояснення в межах пред"явленого позову та пояснив, що відповідачі більше року не проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 разом з позивачем ОСОБА_3, а отже є такими, що втратили право на житло.

Представник служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації не заперечив проти задоволення позову відносно повнолітніх відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та заперечив проти задоволення позову щодо неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ствердив, що при проведенні бесіди з ОСОБА_5, останній пояснив, що його сім"я - дружина і малолітні діти, проживають АДРЕСА_2, у новозбудованому будинку, який документально не введений в експлуатацію. Тому зареєструвати місце проживання дітей у даному будинку, не має можливості.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили той факт, що ОСОБА_5, ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_10 більше року не проживають в житловому будинку АДРЕСА_1. Вони купили будинок по АДРЕСА_2.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як вбачається з ч.3 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житлового будинку втрачає право на користування цим житлом в разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між членом сім'ї та власником житла, або законом.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, Рівненської області належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується рішенням Володимирецької селищної ради №96 від 27 травня 1983 року «Про надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку в смт. Володимирець громадянці ОСОБА_11.», свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 12 січня 1987 року, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 25.09.2014 року.

Відповідачі та їх неповнолітні діти : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у вказаному житловому будинку, однак не проживають в ньому більше року, що підтверджується поясненнями представника позивача, свідків, актом комісії від 03.09.2018 року.

Таким чином, позивачем надано суду достатньо належних доказів того, що відповідачі та їх неповнолітні діти більше року не проживають за місцем реєстрації, у належному ОСОБА_3 житловому будинку, що є підставою визнання їх такими, що втратили право на житло.

У Висновку служби в справах дітей Володимирецької райдержадміністрації №4999/01-28/18 від 01.11.2018 року також зазначено, що ОСОБА_5, зі слів останнього, з дружиною та малолітніми дітьми проживає в АДРЕСА_2.

У відповідності до ст.29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Оскільки судом встановлено, що батьки неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають в АДРЕСА_2, саме це житло є також і місцем постійного проживання малолітніх.

При цьому, як вбачається з вище зазначеного Висновку органу опіки та піклування - Володимирецької районної державної адміністрації №4999/01-28/8 від 01.11.2018 року, обов'язок щодо забезпечення належних умов проживання та утримання неповнолітніх дітей покладається саме на їх батьків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що саме на відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 покладається обов'язок забезпечити можливість реєстрації своїх дітей за їх фактичним місцем проживання. В той же час, позивачка ОСОБА_3 такого обов'язку не має.

При цьому відповідачами не надано будь-яких доказів того, що в разі визнання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на житло у будинку ОСОБА_3, їх права будуть порушені будь-яким способом.

Наведене, на думку суду, свідчить про наявність підстав для повного задоволення позову ОСОБА_3

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.29, 391, 405 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, їх малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати такими, що втратили право користування житлом в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 по 352,40 грн. , з кожного, судових витрат, згідно Закону України "Про судовий збір".

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : Котик Л.О.