Справа №461/5188/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул.Дорошенка 62/10) до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції Львівської області (79058, м. Львів, пр. Чорновола, 39), третя особа - ОСОБА_2 (79000, АДРЕСА_1) про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Личаківського ВДВС м. Львова, третя особа - ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, а саме з квартири № 5 «а» по вул. К.Левицького, 41 у місті Львові, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 та який було накладено першою Львівською державною нотаріальною конторою 23.01.2007 року.

В обґрунтування позиву вказує на те, що у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебувала цивільна справа № 2-3701/03 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Ухвалою Галицького районного суду від 22.01.2003 р. у якості забезпечення позову у цій справі був накладений арешт на квартиру № 5 «а» будинку №41 по вул. К.Левицького, 41 у м.Львові. Наявні на той час боргові зобов'язання перед ОСОБА_2 виконані у кінці 2003 року, у зв'язку з чим ОСОБА_2 з 2003 по 2018 роки не наполягав на примусовому виконанні зобов'язання. Таким чином, ще у кінці 2003 року відпала необхідність у примусовому забезпеченні, яке вживалося для майбутньої можливості виконання рішення суду. Разом з цим, із-за відсутності часу і потреби і з огляду на інші суб'єктивні обставини, позивачем не ініціювалося питання про скасування накладеного арешту. Відтак, забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру № 5 «а» будинку №41 по вул. К.Левицького, 41 у м.Львові не було скасоване і продовжує перебувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач представник Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції Львівської області та третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій вказала, що являється дружиною ОСОБА_2, який помер 29 березня 2018 року, про що видане свідоцтво серії І-СГ №502730. Ствердила, що їй достеменно відомо, що станом на 29.03.2018 року громадянин ОСОБА_1 не мав будь яких боргових зобов'язань перед ОСОБА_2. Просила суд розглядати справу за зверненням ОСОБА_1 без її участі.

Таким чином, відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши виступи сторін, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що квартира № 5 «а» будинку №41 по вул. К.Левицького, 41 у м.Львові на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У провадженні Галицького районного суду м.Львова перебувала цивільна справа № 2-3701/03 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою Галицького районного суду від 22.01.2003 р. у якості забезпечення позову у цій справі був накладений арешт на належне позивачу нерухоме майно, а саме квартиру № 5 «а» будинку №41 по вул. К.Левицького, 41 у м.Львові.

Заборона була накладена першою Львівською державною нотаріальною конторою 23.01.2007 року на підставі повідомлення №35 від 10.04.2003 р. виконавчої служби Личаківського РУЮ.

На даний час цивільна справа № 2-3701/03 за позовом ОСОБА_2 до позивача про стягнення боргу знищена і документів у даній цивільній справі не збереглося.

Згідно отриманої усної інформації у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 знищене.

Як убачається із матеріалів справи, наявні на той час боргові зобов'язання перед ОСОБА_2 виконані у кінці 2003 року, у зв'язку з чим ОСОБА_2 з 2003 по 2018 роки не наполягав на примусовому виконанні зобов'язання. Таким чином, ще у кінці 2003 року відпала необхідність у примусовому забезпеченні, яке вживалося для майбутньої можливості виконання рішення суду, що стверджується також листом Личаківського ВДВС м. Львова від 27.07.2018 року №5288 та письмовою заявою ОСОБА_4, яка ствердила, що їй відомо, що станом на 29.03.2018 року громадянин ОСОБА_1 не мав будь яких боргових зобов'язань перед ОСОБА_2.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Так, за ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з вищевикладеного, на сьогоднішній день за наявності обтяження накладеного на квартиру, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявність заборони відчуження майна позивача без відповідних підстав порушує права позивача, як власника нерухомості.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.4, 5, 18, 81, 89, 223, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру №5 «а» по вул. К.Левицького, 41 у місті Львові, накладений першою Львівською державною нотаріальною конторою 23 січня 2017 року

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Р.Волоско.