Провадження № 2-п/537/4/2018
Справа № 537/1762/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Хіневич В.І. перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.08.2017 року за позовом Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з заявою, відповідно до якої, прохав суд переглянути заочне рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.08.2017 року по справі за позовом Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії; відмовити Кременчуцькому обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Полтавської області у задоволенні позову.

Одночасно з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що про ухвалення рішення він дізнався у відділенні державної виконавчої служби через те, що з його пенсії почались незрозумілі для нього відрахування. Також йому було запропоновано звернутися до суду та отримати копію судового рішення, копію судового рішення він отримав 18.01.2018 року у канцелярії суду. Судові повістки він не отримував, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, з 08.05.2017 року по 18.05.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Кременчуцькій першій міській лікарні імені ОСОБА_2 із інсультом та іншими супутніми захворюваннями. Після перенесення захворювання він не міг самостійно виходити з дому.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також, суддя зазначає, що дотримання строків звернення до суду є однією з обовязкових передумов ефективності цивільних проваджень щодо строку розгляду цивільних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в судах загальної юрисдикції, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників цивільних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», та ст. 10 ЦПК України, Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» зазначено, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справах Стаббігс та ін. проти Великобританії від 22.10.1996 року, Девеер проти Бельгії від 27.02.1980).

Необхідно зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Також, необхідно зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1, останній дізнався про рішення у відділі ДВС, коли з його пенсії почалися здійснювати відрахування. Після цього він звернувся до суду та отримав рішення

по цивільній справі за позовом Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії лише 18.01.2018 року, однак на підтвердження цього факту останнім не надано доказу.

Також, на обґрунтування пропущеного строку, останній вказує на неотримання повісток про розгляд справи та перебування на стаціонарному лікуванні у Кременчуцькій першій міській лікарні імені ОСОБА_2. Що стосується неотримання повісток, то в матеріалах справи маються судові повістки, які вернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що стосується перебування на стаціонарному лікуванні заявника, то воно проходило з 08.05.2017 року по 18.05.2017 року, при цьому рішення суду було винесено 03.08.2017 року, тобто через 3 місяці після лікування.

Враховуючи зазначене, оскільки заявниом не надано доказів, які були об'єктивно непереборними на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду,

суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду та відповідно підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 260, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.08.2017 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.08.2017 року за позовом Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.І. Хіневич