РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Сенаторова В.М.,
при секретарі - Явнюк К.Р.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Морозової О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_2 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив зобов`язати відповідача Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно - експлуатаційного відділу кв. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування поданого позову ОСОБА_2 вказав, що він разом з сім`єю з 3-х осіб, постійно мешкає в кв. АДРЕСА_2 , житловою площею 18,48 м. кв., квартира має статус службової, зареєстрований в даній квартирі удвох з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 2010 року народження. В зазначену квартиру позивач поселився на підставі службового ордера № 015251 від 06,08.2009 року, який видано виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби. Рішенням житлово-побутової комісії військових частин Чугуївського гарнізону з даної квартири знято статус «службова». На цей час позивач є військовослужбовцем, перебуваю на військовій службі в в/ч п.п. НОМЕР_1 , має календарну вислугу більше 22 років, учасник АТО ( ветеран війни-учасник бойових дій ), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав. Позивач мешкає в службовій квартирі, яка призначена для тимчасового проживання, а її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав. ОСОБА_2 звертався до КЕВ м. Харкова з проханням надати йому житло для постійного проживання, обнак йому відповіли, що на цей час КЕВ м. Харкова не має можливості забезпечити його та сім`ю іншим постійним житловим приміщенням, хоча забезпечення житлом для постійного проживання передбачено «Порядком забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженим постановою КМУ від 03.08.06 року за № 1081. Враховуючи неврегульованість цього питання КЕВ м. Харкова, не може самостійно вирішити дане питання та позивачу було запропоновано звернутись до суду. Позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області з самого її початку та до теперішнього часу знаходиться на бойових позиціях, має бойові нагороди та заохочення.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник за довіреністю Шимко А.Р. підтримали подану позовну заяву.
Представник Квартирно експлуатаціонного відділу м. Харкова Морозова О.Р. проти позовних вимог заперечувала, вказала, що порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Крім того, в межах виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.1999 року № 2166, Міністерству оборони України з державного бюджету України виділяються кошти на будівництво (придбання) житла лише для військовослужбовців Збройних Сил України.
Забезпечення заявників жилими приміщеннями для постійного проживання, шляхом виключення його з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України, в частині нецільового використання бюджетних коштів.
Крім того, згідно абз. 3 п. 3.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 № 737 (далі Інструкція), службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 1.4. Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Порядок забезпечення військовослужбовців передбачений розділом 4 Інструкції. Так, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).
Правом першочергового одержання жилих приміщень, крім осіб, зазначених у статті 45 Житлового кодексу Української РСР, користуються військовослужбовці - ветерани війни, військовослужбовці, які прослужили 25 і більше календарних років, військовослужбовці, які безпосередньо несуть бойове чергування, льотно - підйомний склад та плавсклад, які перебували на обліку та потребують поліпшення житлових умов. Житло, яке(надається військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, для постійного проживання, повинно бути упорядкованим відповідно до вимог цього населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.
У відповідності до п. 4.4 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщенням для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. Крім того, абз. 6 п. 3.15 Інструкції передбачено, що військовослужбовець, особа звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобов`язані у двомісячний строк звільнити займане ними службове жиле приміщення в разі одержання жилого приміщення для постійного проживання.
На квартирному обліку позивач перебуває з 15.03.2004 року на загальній черзі за №197 та буде забезпечений житлом за рахунок Міністерства оборони України при першому надходженні, а не шляхом виключення спірної квартири з числа службової.
Щодо посилання позивача на той факт, що загальна календарна вислуга військової служби більше 22 років та надає йому право на забезпечення житлом для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України, в тому числі шляхом виключення житла з числа службового, без врахування черговості на отримання житла, КЕВ м. Харків вважає, що наявність вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання встановленого законом порядку розгляду таких питань. Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, і підприємства, установи, організації використовують службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.
Представник відповідача вважає, що правові підстави для задоволення вимог про зобов`язання КЕВ м. Харків звернутись з клопотанням до виконавчого комітету Чугуївської міської ради про виключення спірної квартири з числа службових відсутні.
Суд, вислухав позивача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_4 , перевірив матеріали справи, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно довідки старший прапорщик ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в в/ч пп НОМЕР_1 / а. с. 17 /
На даний час ОСОБА_2 головний старшина гаубичного самохідно артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи в/ч п.п. НОМЕР_1 ОК « Схід» СВ ЗСУ, службу проходить з 18.12.1994 року / а. с. 13 /.
ОСОБА_2 разом з сім`єю з 3-х осіб, постійно мешкає в кв. АДРЕСА_2 , житловою площею 18,48 м. кв.,
Вищевказана квартира має статус службової, в даній квартирі позивач зареєстрований разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , 2010 року народження. / а. с. 15 /
В зазначену квартиру позивач ОСОБА_2 поселився на підставі службового ордера № 015251 від 06,08.2009 року, який видано виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби. / а. с. 9 /
Рішенням житлово-побутової комісії військових частин Чугуївського гарнізону з даної квартири знято статус «службова» (витяг № 4 від 19.10.2016 року).
На цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі в в/ч п.п. НОМЕР_1 , має календарну вислугу більше 22 років, учасник АТО ( ветеран війни-учасник бойових дій ), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав. Позивач мешкає в службовій квартирі, яка призначена для тимчасового проживання, а її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав.
ОСОБА_2 звертався до КЕВ м. Харкова з проханням надати йому житло для постійного проживання, обнак йому відповіли, що на цей час КЕВ м. Харкова не має можливості забезпечити його та сім`ю іншим постійним житловим приміщенням, хоча забезпечення житлом для постійного проживання передбачено «Порядком забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженим постановою КМУ від 03.08.06 року за № 1081. Враховуючи неврегульованість цього питання КЕВ м. Харкова, не може самостійно вирішити дане питання та позивачу було запропоновано звернутись до суду.
Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - «заборонено все, що прямо не дозволено законом», тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Статтею 12 ч. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів 'їх січей» встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх. сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від З серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла».
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:
1/. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;
2/. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;
3/. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;
4/. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Таким чином, позивач має право обрати будь який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.
Посилання відповідача на Комплексну програму забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і навчальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.1999 року № 2166 позбавлене юридичного сенсу з огляду на те, що вказана Програма не є нормативно-правовим актом, який регламентує питання, пов`язані з предметом позову. Це лише закріплення мети, основних завдань та заходів спрямованих на забезпечення житлом військовослужбовців та посадових осіб. Ніякого зв`язку вказана Програма з предметом спору не має та не може бути підставою для обґрунтування відмови від подання клопотання про виключення житла з числа службового.
Відповідачем не вказано, які саме вимоги Бюджетного кодексу України будуть порушені, внаслідок виконання законних вимог позивача. оскільки рішення про виключення житла з числа службового приймається виконавчим комітетом відповідної ради, виключення житла з числа службового приймається виконавчим комітетом відповідної ради, то твердження відповідача з приводу порушення норм Бюджетного кодексу України не відповідає дійсності, так як виключення житла з числа службового у встановленому законом порядку, - не може бути нецільовим використанням бюджетних коштів.
Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу ».
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженої Наказом міністерства оборони України 30.11.2011 № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Зокрема пунктом 3.5 визначено: «Для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї».
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих».
Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 22 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова, але постійного житла до цього часу не отримав.
Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.
Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Не подаючи відповідне клопотання, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обгрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло ».
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 81, 82, 258, 259, 260, 264, 265 ЦПК України, ст. 46 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_2 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Зобов`язати Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення з числа службових квартирно - експлуатаційного відділу кв. АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційному суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя -