Справа №: 343/446/17
Провадження №: 2/0343/52/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю: секретаря судового засідання Височанської О.З.,

представника позивача-Ципердюка П.П.,

третіх осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

адвоката відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом Кропивницької сільської ради Долинського району до ОСОБА_6, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки-польової дороги та усунення перешкод у її користуванні жителям с. Кропивник,-

В С Т А Н О В И В

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить зобов"язати ОСОБА_8 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку - польову дорогу та не чинити перешкоди в користуванні нею жителям села Кропивник, а саме: забрати стовп, металічну трубу, розгородити сітку.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.07.2014 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАА 329107 та успадкувала після смерті матері ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером №1:01:001:0095, площею 0,0893 га, розташовану в урочищі "Пасіка" с. Кропивник для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_8 почала жити в житловому будинку матері та перекрила польову дорогу, перегородила частину прибережної смуги потічка і обгородила сіткою вздовж берега, чим спричинила перешкоди жителям села Кропивник (третім особам) заїзду до їх земельних ділянок в урочищі "Пасіка".

З даного приводу жителі села неодноразово звертались до Кропивницької сільської ради пртягом 2014- 2017 років.

18.05.2014 року на сесії Кропивницької сільської ради розглядалось усне звернення жителів села Кропивник ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, .ОСОБА_4 М, акт комісії з питань земельних відносин навколишнього середовища від 25.03.2014 року. Рішенням сесії №365-28/2014 від 18.05.2014 р. затверджено акт комісії з питань земельних відносин та навколишнього середовища від 25.03.2014 року, яким рекомендовано ОСОБА_8 забрати стовп і розгородити сітку та дозволити заїзд землекористувачам до своїх земельних ділянок з потока, або дозволити заїзд через встановлені ворота.

15.06.2015 року комісією повторно розглядалось колективне звернення жителів с. Кропивник «щодо встановлення та відновлення дороги до їх земельних ділянок, а також вжиття заходів щодо дій ОСОБА_6 та її співмешканця ОСОБА_10, оскільки вона не виконує відповідні рішення сільської ради». Комісією на місці було встановлено, що дійсно відповідачка не виконала рекомендації комісії від 18.05.2014 року та продовжує чинити перешкоди землекористувачам земельних ділянок в урочищі Пасіка в заїзді до своїх ділянок. Даний акт затверджено на сесії сільської ради 09.08.2015 р, №498- 37/2015.

24.06.2016 році комісією на місці було складено акт по розгляду звернення жителів с. Кропивник: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_3, про закриття дороги до присадибних ділянок в урочищі «Пасіка» відповідачкою. Рішенням сесії від 10.07.2016 року №78-6/2016 цей акт було затверджено.

Жителі села Кропивник, не маючи належним чином облаштованої під'їзної дороги до своїх земельних ділянок, позбавлені можливості ефективно використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням. Враховуючи те, що дане питання до цього часу не є вирішиним та залишається відкритим, змушений звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вищенаведених підстав, додатково вказавши, що земельна ділянку, яку самовільно захопила відповідачка, відноситься до земель прибережної захисної смуги. Іншої дороги, яка б вела до земельних ділянок жителів села, немає, облаштувати інший заїзд не дозволяє рельєф. Щодо неправомірних дій відповідачки неодноразово складались акти, до адміністративної відповідальності не притягувалась, намагались мирно врегулювати спір, однак ОСОБА_8 агресивно до всіх налаштована. Польова дорога завжди була у спільному користуванні та передбачена Генеральним планом села Кропивник,який затверджений рішенням сільської ради. Конфлікт почався з 2014 року, до того часу всі жителі села спокійно та безперешкодно користувались згаданою дорогою.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечили проти заявлених позовних вимог. Пояснивши, що зелельною ділянкою, вздовж якої проходить польова дорога, вона усно на договірній основі помінялась з ОСОБА_12 без письмового оформлення. Не вважає, що відбулось захоплення земельної ділянки, оскільки спірна дорога веде до її подвір"я. Погодилась, що на спірній земельній ділянці вона поставила трубу, а замість старих воріт- обгородила сітку та не пускала людей, оскільки не вважає, що там була дорога, натомість стверджує, що це її земельна ділянка.

Третя особа на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій рзгляд справи просить проводити у його відсутності.

Треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили задовольнити поданий позов, оскільки відповідачка постійно створює конфліктні ситуації, не дає можливості їм проїхати до своїх земельних ділянок для проведення весняно - осінніх польових робіт, збирання урожаю, тощо. Конфлікти почали виникати з 2014 року. До того часу вони і їхні родичі постійно, безперешкодно користувались спірною дорогою для заїзду та проходу до виділених їм для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок, які знаходяться у їхній власності згідно державних актів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно достатті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до п. а, г, е, ж ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Статтею 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Кропивницької сільської ради Долинського району від 25.12.1993 року жителям села Кропивник передано у приватну власність земельні ділянки, в тому числі для ведення підсобного господарства в урочищі "Пасіка" (а.с.10) до яких під"їзд проходить через земельну ділянку, що відноситься до прибережної захисної смуги.

Серед жителів села, які отримали вказані вище земельні ділянки та виготовили державні акти на право власності на них у 2009-2010 роках, є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7. (а.с. 8,9,11-13), які постійно використовували виділені земельні ділянки за призначенням.

В судовому засіданні також встановлено, що з 2014 року польова дорога, яка перебувала у спільному користуванні жителів села перегороджена сіткою, оскільки ОСОБА_8 вважає себе одноосібним власником земельної ділянки, вздовж якої вона проходить. Такі дії відповідачки спричинили конфлікт між жителями села, оскільки вони не мають змоги належним чином користуватися земельними ділянками, які перебувають у їхній власності, що підтверджується нижчевикладеним.

Відповідно до акта комісії з питань земельного та навколишнього середовища від 25.03.2014 року, затвердженого рішенням Кропивницької сільської ради Долинського району 18.05.2014 року №365-28/2014, комісія встановила, що в урочищі "Пасіка" ОСОБА_8 самовільно обмінялася частиною земельної діляни з ОСОБА_12, перегородила частину прибережної смуги потічка і обгородила сіткою вздовж берега. Покійні батьки відповідачки ніколи не перечили заїзд землекористувачам до своїх земельних ділянок. ОСОБА_8 рекомендовано забрати стовп, розгородити сітку, дозволити заїзд землекористувачам з потока або через встановлені ворота. Жителям с. Кропивник та та вул. Садова рекомендовано дотримуватись правил добросусідства при користуванні земельними ділянками (а.с.14-15).

Як вбачається з актів комісії з питань земельного та навколишнього середовища від 15.06.2015 року та 24.06.2016 року, затверджених рішеннями Кропивницької сільської ради Долинського району 09.08.2015 року №498-37/2015 та 10.07.2016 року №78-6/2016, ОСОБА_13 та її співжитель ОСОБА_10 не виконують вказані рішення, продовжують чинити перешкоди іншим жителям села проходити польовою дорогою спільного користування. У присутності членів комісії ОСОБА_8 штовхала дружину ОСОБА_2, жительці ОСОБА_3 казала, що її задушить. Комісія вирішила притягнути ОСОБА_14 та ОСОБА_10 до відповідальності та рекомандовано не чинити перешкод в користуванні вказаною вище польовою дорогою (а.с.16-19).

Про існування зазначеного конфлікту між жителями с. Кропивника та позивачкою, що виник через те, що остання, встановивши паркан та металічну трубу, чинить перешкоди у користуванні спільною польовою дорогою, яка, проходить вздовж прибережної захисної смуги, підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_15, яка являється землевпорядником Кропивницької сільської ради.

Свідок ОСОБА_16, представник відділу архітектури, суду пояснив, що згідно Генплану села Кропивник за 2014 рік спірна дорога передбачена містобудівною документацією села. Також зазначив, що згідно Генплану, який існував раніше, частина села, де проходить польова дорога, була відсутня.

З пояснень свідка ОСОБА_17, даних суду, встановлено, що ОСОБА_13 не успадкувала права власності на земельну ділянку після смерті батьків. Виїхавши комісією на спіру земельну ділянку, бачив, що дорога перегороджена сіткою. Згідно матеріалів інвентаризації земельних ділянок спірна дорога у них відображена. Комісією також встановлено, що через географічне розташування села та наявність рельєфів, утворених природою, іншого заїзду до земельних ділянок, які перебувають у власності жителів села, облаштувати не можливо.

Викладене спростовує доводи відповідачки про те, що польова дорога не передбачена Генпланом села Кропивник. Окрім цього, про її наявність вказують умовні позначення, відображені у Фрагменті з топографо-геодезичного плану с. Кропивник, який міститься у матеріалах справи (а.с. 30).

За положеннями ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів.

Землі, зайняті прибережними захисними смугами, віднесено до земель водного фонду (ст. 58 Земельного кодексу України).

Як передбачено ч.4 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Тому суд, з урахуванням зазначених нормативних розмірів, дійшов висновку, що земельна ділянка, вздовж якої проходить спірна польова дорога, розташована в межах прибережної захисної смуги, оскільки відстань від берега річки до встаноленої позивачкою сітки становить менше 10 м.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 116, ст. 125 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідачка неодноразово в судовому засіданні зазначала про те, що документів, які б підтверджували право власності чи користування згаданою земельною ділянкою, у неї немає. Доказів, що її батьки, які померли, були власниками чи користувачами цієї земельнї ділянки, суду також не надано.

Відповідно до абз. 15 ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Таким чином суд приходить до висновку,що відповідачкою встановлено стовп, металічну трубу і сітку, якими перегороджено польову дорогу, чим здійснює перешкоди у підїзді до земельних ділянок ОСОБА_18,ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, ст. 15 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 58, 59, 60, 91, 103, 116, 125, 212 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України, Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст.ст. 12, 13, 265, п.6 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою - польовою дорогою жителям села Кропивник, що знаходиться в урочищі "Пасіки" с. Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, та забрати стовп, металічну трубу і сітку, які розміщені на ній.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Кропивницька сільська рада Долинського району Івано-Франківської області зареєстрована за адресою 77542, село Кропивник, вулиця Шевченка,97 Долинського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1.

Суддя:

Повне судове рішення складено: 26.01.2018 року