Провадження № 22ц-824/3053/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

20 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Іванової І.В. та Матвієнко Ю.О., розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за електричну енергію, спожиту з порушенням правил користування електричною енергією для населення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року представник ПАТ «Київенерго» звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 є споживачем послуг з постачання електроенергії АДРЕСА_1 відповідно до договору про користування електричною енергією від 09 лютого 2006 року.

Вказує, що 12 березня 2014 року за адресою відповідача було виявлено пошкодження електролічильника, відсутність на ньому пломб, про що складено акт № 21305, та у подальшому відбулося засідання комісії і проведено розрахунок вартості не облікованої електроенергії, сума якої становить 4422, 01 грн., які він просить стягнути на його користь.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», як правонаступник ПАТ «Київенерго», подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. Зазначає, що відповідач є споживачем електроенергії за його адресою, які надає ПАТ «Київенерго», і за його адресою було встановлено наявність порушень, які призвели до споживання відповідачем не облікованої електроенергії, крім того, вважає висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності необґрунтованим, оскільки представник ПАТ «Київенерго» у грудні 2015 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, що призвело до переривання строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з постачання електроенергії ПАТ &q?ач;Київенерго&q?не; відповідно до договору про користування електричною енергією від 09.02.2006 року.

12.03.2014 року за адресою відповідача було виявлено пошкодження електролічильника, відсутність на ньому пломб, про що складено акт №21305, зокрема виявлено шунти, які дозволяють безобліково споживати електричну енергію.

У відповідності до Правил користування електричною енергією затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 відбулося засідання комісії та проведено розрахунок вартості не облікованої електроенергії відповідно до п. 3.4 Методики за формулою 3.1. Нарахована сума склала 4422,01 грн.

Вказана заборгованість залишається непогашеною.

З матеріалів справи також вбачається, що у грудні 2015 року представник ПАТ «Київенерго» звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 вказаної заборгованості (а.с.92), 19 січня 2016 року місцевим судом був виданий наказ про стягнення заборгованості у розмірі 4422,01 грн. (а.с.93), однак 08 липня 2016 року ухвалою цього ж суду вказаний судовий наказ було скасовано (а.с.94).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статей 7, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року виконавець послуги з постачання та розподілу електричної енергії зобов'язаний постачати споживачеві електричну енергію відповідно до умов укладеного договору про постачання з дотриманням встановлених показників якості послуг, а споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені ст. 526 ЦК України , передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України , інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 Правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками.

Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживачі електричної енергії зобов'язані: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів,забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них уразі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно з частиною 2 вказаної статті правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

У частині 2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення судового наказу) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває позовну давність.

Вказане також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постанові № 61-3144св18 від 21 березня 2018 року.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд дійшов безпідставного висновку про те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки цей строк перервався через звернення позивача до суду про видачу судового наказу, і у наслідку пред'явлення позову у даній справи відбулося із дотриманням встановленого законом строку позовної давності, чого місцевий суд не врахував та ухвалив незаконне рішення про відмову у задоволенні позову з цих підстав.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивач належним чином довів позовні вимоги, надав належні і допустимі докази про порушення відповідачем правил споживання комунальних послуг і споживання необлікованої електроенергії, за яку відповідач має заборгованість, її не погашає і цю заборгованість належними доказами на спростував, при цьому у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач оскаржував акти про порушення ним ПКЕЕ та протокол № 2360 від 09 квітня 2014 року, складені представниками ПАТ «Київенерго» та якими зафіксовано порушення відповідачем правил ПКЕЕ та визначено суму боргу внаслідок таких порушень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи відповідача ОСОБА_3 зводяться до переоцінки доказів та незгоди із позицією позивача, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а тому не спростовують вищевказаних висновків суду апеляційної інстанції. Крім того, посилання ОСОБА_3 на те, що він не укладав договорів з постачальником послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а тому він не є споживачем послуг з надання електроенергії, колегія суддів також вважає формальними, оскільки ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» як постачальника електричної енергії для населення, а сам відповідач від отримання електроенергії не відмовлявся, фактично її споживав, погодився на отримання послуги з енергопостачання та її оплату, згідно договору з ПАТ «Київненерго» від 09 лютого 2006 року, що також ОСОБА_3 не заперечується, крім того факт відсутності підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та неповним з'ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (код ЄДРПОУ - 41946011) 4422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 01 коп. вартості необлікованої електричної енергії та 4000 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: