Справа № 283/1090/18
Провадження №2/283/566/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Саланди О.М., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

29 травня 2018 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідча) про стягнення аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві зазначила, що під час спільного проживання з відповідачем у шлюбі 16.09.2012 року народився син ОСОБА_4, який на даний час проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 та повністю перебуває на її утриманні. В свою чергу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає. Відповідач є приватним підприємцем та має у своєму розпорядженні заклад громадського харчування «Ранчо». Разом з цим, відповідач фізично здоровий, не має ніяких хронічних захворювань. Також зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 придбав транспортний засіб «VOLVO XC60», вартістю понад 20 тис. доларів США. Також наголошує, що окрім спільного сина ОСОБА_4 на утриманні позивача перебуває ще двоє її дітей від першого шлюбу: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Таким чином на одноосібному утриманні позивача перебуває троє неповнолітніх дітей.

Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 6000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково на суму 2000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 11.01.2018 року відповідно до угоди купівлі-продажу він придбав транспортний засіб «VOLVO XC70», ідентифікаційний номер YV1BZ5251B1094916(01) за 4500,00 евро за курсом 35.0421 грн., сума у гривнях 157689,45 грн. За митне оформлення сплачено 77741,66 грн. Загальна сума транспортного засобу складає 235431,11 гривень. На день придбання транспортного засобу у нього не було такої суми і відповідач був змушений зайняти на півтора роки кошти у ОСОБА_7 в сумі 4000,00 доларів США, що підтверджується розпискою. Також, відповідач зазначив, що займається підприємницькою діяльністю та перебуває на ІІ групі платника єдиного податку. Обсяг доходу за 2017 рік у нього склав 86800,00 грн. відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. Відповідач зазначає, що місячний його дохід становить 7233,00 грн. Також стверджує, що позивач невірно зазначає, що їхній спільний син перебуває на її повному матеріальному утриманні, адже він спілкується з сином, забирає жити останнього до себе на деякий час, купує йому речі, одяг, продукти харчування, займається його вихованням. Окрім того наголошує, що самостійно сплачував аліменти позивачу на утримання сина. Крім того, позивач отримує аліменти на двох інших дітей за рішенням суду від першого чоловіка. Просить звернути увагу суду на той факт, що у шлюбі з ОСОБА_2 було придбано автомобіль «Рено Лагуна», 2008 року випуску. Даний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_2, який після розлучення залишився у позивача. Однак даний автомобіль остання продала. Крім того, позивач на даний час займається підприємницькою діяльністю і отримує постійний дохід, у неї у власності перебуває ресторан «Романс». На праві приватної власності позивачка має дві земельні ділянки. В період шлюбу укладено кредитний договір №014/81-1-0-00/17795 від 01.04.2015 року між ПАТ «ОСОБА_8 ОСОБА_5» та ОСОБА_3, в якому поручителем виступила ОСОБА_2, яка солідарно відповідає за зобовязання позичальника. Відповідач стверджує, що самостійно щомісяця сплачує кошти по кредиту у сумі 4220 гривень та намагається виконати свої зобовязання за договором без претензій до позивачки, як до поручителя. Також, на даний час відповідач проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, якого він утримує. Також разом з відповідачем проживають його батьки пенсійного віку. Мати постійно потребує лікування у звязку з хворобою серця, встановленням гіпертонії ІІ ступеня та катаракти ока, у звязку з чим їй необхідне оперативне втручання. Батько хворіє на онкозахворювання ІІ ступеня, зараз проходить лікування та готується до операції. У звязку з вищенаведеним відповідач матеріально допомагає своїм батькам. Відповідач стверджує, що періодично проходить стаціонарне лікування у звязку з остеохондрозом хребта, який супроводжується больовим синдромом. Йому призначають медикаментозне лікування та відвідування профілактичного санаторію. Тобто з приводу лікування відповідач витрачає певні кошти.

Судом встановлено, що Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року шлюб, укладений між позивачем та відповідачем розірвано.

Батьком ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ТП №175237(а.с.11).

Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №930 від 20.04.2018р., виданої ВК ЖРЕП.

Дослідивши обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної ОСОБА_6 України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як вбачається з копії податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця, річний сукупний дохід відповідача становить 86 800,00 грн. (а.с. 40)

Згідно витягу з Єдиного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с. 142), у власності відповідача перебувають: автомобіль «VOLVO XC70» 2010 року випуску та причіп TA-HO V0 2016 року випуску, які були придбані відповідачем у 2017 та 2018 роках.

Згідно копії угоди купівлі-продажу (а.с. 43) відповідач в січні 2018 року придбав транспортний засіб «VOLVO XC70», ідентифікаційний номер YV1BZ5251B1094916(01) за 4500,00 евро за курсом 35.0421 грн., сума у гривнях 157689,45 грн. За митне оформлення автомобіля відповідачем сплачено 77741,66 грн.

Як вбачається з копії податкової декларації про майновий стан і доходи, дохід позивача ОСОБА_2 за 2017 рік як фізичної особи, склав 13856,85 грн.

Згідно відповіді Малинської обєднаної державної податкової інспекції від 02.07.2018 року №131/5, сума одержаного ОСОБА_2 доходу за 2017 рік як фізичної особи-підприємця, склала 127608,41 грн. (а.с. 119)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 показали, що відповідач дійсно спілкується із сином, іноді забирає його до себе.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у власності відповідача рухомого майна, а саме: автомобіль «VOLVO XC70» 2010 року випуску та причіп TA-HO V0 2016 року випуску, які були придбані відповідачем після розірвання шлюбу у 2017 та 2018 роках.

Суд враховує, що ціна придбання кожного оремо взятого об'єкту рухомого майна, перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Як зазначив у своєму відзиві відповідач, на даний час він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, якого він утримує. Факт проживання відповідача із ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується копією довідки (а.с.100).

Окрім цього, згідно копій квитанцій (а.с.84), відповідач сплачує кредит за кредитним договором №014/81-1-0-00/17795 від 01.04.2015 року по 4220 грн. щомісяця.

Як вбачається з копій квитанцій (а.с. 52), відповідач сплачував на користь позивача ОСОБА_2 кошти на утримання сина від 1000,00 грн. до 2000,00 грн. Також відповідач купував речі для сина ОСОБА_4, що підтверджується копіями чеків з магазину (а.с. 55-56).

Той факт, що отримуючи офіційний дохід у середньому розмірі 7230,00 грн. на місяць (що підтверджується копією декларації про доходи), відповідач мав можливість та сплачував кредит по 4220 грн. на місяць, при цьому надавав матеріальну допомогу сину ОСОБА_4, утримував цивільну дружину та її сина, на переконання суду свідчить про наявність у відповідача інших джерел існування окрім офіційних доходів.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про його витрати на власне лікування та лікування непрацездатних батьків, оскільки дані витрати не підтверджені належними доказами.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що транспортний засіб «VOLVO XC70», ідентифікаційний номер YV1BZ5251B1094916(01) був придбаний ним за кошти, отримані у позику, оскільки даний факт не підтверджений належним чином. Розписка, в даному випадку, не є належним доказом на підтвердження вищевказаного факту, оскільки не містить вказівки на що конкретно були отримані кошти.

Покази свідка ОСОБА_7 з приводу розписки та того, що позику було надано саме для купівлі автомобілю, суд оцінює критично, оскільки свідок є подругою відповідача та може надавати свідчення задля забезпечення інтересів останнього.

У судовому засіданні відповідач визнав позов частково на суму 2000 грн., мотивувавши це тим, що не впевнений, що кошти, сплачені ним на аліменти будуть витрачені за цільовим призначенням.

З приводу вищевикладеного, суд вважає за необхідне розяснити, що чинним законодавством, а саме статтею 186 Сімейного кодексу України передбачено право платника аліментів здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів.

Також у судовому засіданні відповідач зазначив, що спілкується із сином та бажає самостійно купувати йому все необхідне та самостійно витрачати кошти на потреби сина.

Проте чинним законодавством не передбачена можливість звільнення від сплати аліментів на тій підставі, що платник аліментів добровільно витрачає кошти на дитину.

Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно чинного законодавства розмір аліментів, визначений за рішенням суду у твердій грошовій сумі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Тому суд з урахуванням досліджених обставин та наданих сторонами доказів, приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі, 5000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 13,81,84,141,263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.180,184,191 Сімейного кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВН №528696, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії ВН №5286987, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_8) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВН №528696, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6) на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_12