Справа № 465/2137/16 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/1387/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Навколо базару» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Навколо базару», третя особа Франківська райадміністрація про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв'язку з необхідністю догляду за матір»ю, проживала у АДРЕСА_1. 20.02.2016р. повертаючись додому близько 18.30 отримала травму - закритий звих кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктєвої кістки, внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків ЛКП «Навколо базару», яке не здійснює прибирання прибудинкової території. Коли на вулиці дощ, до під»їзду неможливо підійти, оскільки дорога - це ями, заповнені водою і болотом. Єдиною змогою потрапити до входу в будинок є вузька доріжка під будинком. На цій доріжці знаходилась цементна споруда, з якої в різні боки стирчала арматура. Йдучи додому ввечері вона зачепилась за вказану арматуру, впала і отримала травму. Через декілька днів після її звернень щодо неналежного прибирання прибудинкової території ця споруда була перенесена з доріжки на дитячий майданчик. В результаті травми вона понесла витрати на придбання ліків і проведення процедур на суму 3930 грн., зазнала моральних і фізичних страждань, моральна шкода полягає у переживаннях щодо ушкодження здоров»я, порушенні нормальних життєвих зв'язків, потребує тривалої реабілітації і лікування. Просила стягнути 3930 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. У подальшому позивачка збільшила позовні вимоги щодо матеріальної шкоди, просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 5537,74 грн. у зв'язку з лікуванням та витратами на проїзд.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ЛКП «Навколо базару» в користь ОСОБА_2 4495,81 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а всього 7495 грн. 81 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ЛКП «Навколо базару» судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року виправлено описку у вказаному рішенні суду.

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржило Львівське комунальне підприємство «Навколо базару».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачем не доведено, що вона отримала травму на прибудинковій території, що обслуговується ЛКП «Навколо Базару». Жодних скарг від мешканців будинку АДРЕСА_1 стосовно незадовільного стану дорожнього покриття біля будинку не надходило, що свідчить про упередженість позивача стосовно обставин справи. Покази свідків викликають сумнів, оскільки ніхто із них не бачив моменту та місця падіння позивача, а володіють інформацією лише із розповіді позивача. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про понесені позивачем витрати на придбання ліків в період лікування. Вказує, що позивачкою не надано доказів в обґрунтування наявності заподіяної моральної шкоди та її розміру. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник ЛКП «Навколо базару» апеляційну скаргу підтримав, дав пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Ч.1,5 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Збитками в силу ст.22 ЦК України є витрати, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин,якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як установлено судом, позивачка здійснювала догляд за своєю матір»ю, що була інвалідом 1 групи, та проживала з нею за адресою АДРЕСА_1.

Вищезазначений будинок перебуває на балансі ЛКП «Навколо базару», яке є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Судом також установлено, що 20.02.2016 року ОСОБА_2, повертаючись додому, зачепившись за арматуру, яка стирчала з цементного люка, що знаходився на відмостку біля будинку АДРЕСА_1, впала та отримала травму - закритий звих кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктєвої кістки, що вбачається з довідки трампункту від 20.02.2016р. Викладені обставини ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3. ОСОБА_4, які районний суд вірно взяв до уваги, як такі, що нічим не спростовані, стверджені іншими доказами, зібраними по справі.

З приводу зазначеного позивачка 24.02.2016 року зверталась на «гарячу лінію міста» та у Франківську райадміністрацію, вказуючи на неналежний стан прибудинкової території, що стверджено копією заяви від 18.03.2016р. та повідомленням адміністративно-господарського відділення Львівської міської ради від 04.07.2016р.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги акт від 10.10.2016 року, складений комісією ЛКП «Навколо базару» про те, що прибирання прибудинкової території здійснюється вчасно та якісно, мешканці будинку не мають претензій до роботи двірника, оскільки даний акт не має відношення до періоду, в який позивачка отримала травму.

Як убачається з довідки з трампункту від 20.02.2016 року, ОСОБА_2 зверталась у трампункт з приводу закритого звиху кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктьової кістки, звих усунено, накладено гіпсову лангету та з 22.02.2016року скеровано в поліклініку за місцем проживання для подальшого лікування. В результаті отриманої травми, позивачка отримувала медикаментозне лікування, магнітотерапію, масаж, що вбачається з медичної картки ОСОБА_2, яка була оглянута в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов в частині стягнення майнової шкоди районний суд вірно виходив з того, що заподіяння шкоди здоров»ю позивачки мало місце з вини відповідача, у зв'язку з неналежним наданням послуг щодо прибирання прибудинкової території та позивачкою понесено витрати на придбання ліків у сумі 2040,66 грн., хімчистку спідниці та берета у сумі 105 грн., 12,50 грн. за ксерокопію документів, в всього на суму 2 158,16 грн., що стверджується наявними у матеріалах справи чеками та квитанціями, тому зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача 2000 грн. переданих позивачкою ОСОБА_5 за надання послуг з прибирання та приготування їжі.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачка уточнила, що 2000 грн. переданих нею ОСОБА_5 є подарунком. Чинним законодавством не передбачено відшкодування потерпілому коштів, переданих ним у подарунок.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення майнової шкоди на користь позивачки слід змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню, до 2158,16 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи позов частково в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з вини відповідача позивачці була завдана моральна шкода, оскільки вона перенесли фізичні страждання у зв'язку із отриманою травмою, та змушена були докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, їх тривалості, виходячи з засад розумності та виваженості. Вищенаведене відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, чинного на час вирішення спору, до витрат пов»язаних з розглядом судової справи, належать витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду.

У зв»язку із зміною апеляційним судом рішення суду першої інстанції, виходячи з положень ст. 382 ч.1 п.4 пп.б ЦПК України, в користь позивачки слід стягнути 150,56 грн. вказаних судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам (2158,16грн.х100/5065,41грн. = 43% задоволених вимог ; 350,15х43/100).

Вимоги позивачки про відшкодування коштів на оплату квитків за 21.10.2017 року, 21.12.2017 року, 11.01.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що такі витрати пов»язані із явкою до суду з огляду на те, що судові засідання в суді апеляційної інстанції було призначено на 31.10.2017 року та 16.01.2018 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Навколо базару» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою цього суду від 12 грудня 2016 року, змінити в частині задоволення позову.

Стягнути з ЛКП «Навколо базару» в користь ОСОБА_2 2158 грн. 16 коп. майнової шкоди, 3000 грн. - моральної шкоди, 150 грн. 56 коп. - витрат, пов'язаних з явкою до суду, а всього 5308 грн. 72 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.01.2018р.

Головуючий

Судді: