АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/2037/17Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/789/149/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Непрілого М.Є., стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/2037/17

за апеляційною скаргою Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року, постановлену суддею Снігурським В.В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 до головного державного виконавця Зборівського районного відділу Державної виконавчої служби Непрілого Миколи Євгеновича про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИв:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - відділ ДВС) Непрілого М.Є. від 10 листопада 2017 року про стягнення виконавчого збору в сумі 6400 грн.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову Головного державного виконавця Зборівського районного відділу Державної виконавчої служби Непрілого М.Є. від 10 листопада 2017 року у виконавчому провадженні ВП №55003660 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 6400 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою, відділ ДВС звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 у повному обсязі. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права. Вказує, що у Законі України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII поняття "добровільного терміну" не існує. Наголошує, що судом першої інстанції грубо порушено вимоги п.9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавчий збір не стягується лише у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області та стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу. Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, апеляційної скарги не визнала, про що повідомила у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження відділом ДВС не надано, як і не доведено, що боржник ОСОБА_3 виконала судове рішення після її належного повідомлення про відкриття виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова про стягнення з неї виконавчого збору 6400 грн є такою, що порушує права боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що заочним рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні майном за адресою: с.Ярославичі по вул.Центральній,34, Зборівського району Тернопільської області шляхом зрізання дерева соснової породи, що росте на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3

У матеріалах справи відсутні дані про направлення ОСОБА_3 копії заочного рішення.

26 жовтня 2017 року головний державний виконавець Зборівського районного відділу ДВС у Тернопільській області Громовик У.М., розглянувши заяву стягувача про примусове виконання рішення суду, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55003660 з виконання виконавчого листа №599/1188/17, виданого 18 жовтня 2017 року Зборівським районним судом Тернопільської області про зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні майном за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зрізання дерева соснової породи, що росте на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3

У постанові також зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Пунктом 3 даної постанови повідомлено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 6400,00 гривень.

У вищезазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначено адресу боржника ОСОБА_3: АДРЕСА_2 і саме на цю адресу ОСОБА_3 було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55003660. (а.с.16,17)

Докази отримання ОСОБА_3 постанови за вищевказаною адресою у матеріалах справи відсутні.

27.10.2017 року головний державний виконавець Громовик У.М. звернулася із запитом до начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області з метою визначення місця реєстрації боржника ОСОБА_3

06.11.2017 року відділом ДВС отримано відомості відділу обліку та моніторингу інформації УДМС України в Тернопільській області, що боржник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 24.09.1971 р. (а.с.19)

Актом державного виконавця від 06.11.2017 р. встановлено, що рішення суду боржником виконано добровільно, а саме: зрізано дерево соснової породи, що росло на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3

Оскаржуваною постановою державного виконавця від 10.11.2017 року вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 грн.

Із скарги ОСОБА_3 вбачається, що вона не була повідомлена про ухвалення заочного рішення по справі, а також про відкриття виконавчого провадження. Сосну зрізала у добровільному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно зі ст.10 ЦПК України (у редакції, що діє від 15.12.2017 року) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону. Під законом тут мається на увазі положення нормативно-правового акта. По-перше, закон повинен бути доступним для розуміння, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б дозволяли особі самостійно або за відповідної консультації регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема з достатньою чіткістю встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб'єктам владних повноважень, і спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб'єктів владних повноважень (п.27 рішення ЄСПЛ у справі «Круслен проти Франції», № 11801/85, рішення від 24 квітня 1990 року).

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон)виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За нормами ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Пунктом 9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір не стягується лише у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм Закону України «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки відділом ДВС не доведено належними і допустимими доказами, що ОСОБА_3 виконала судове рішення після того, як їй достеменно стало відомо про відкриття виконавчого провадження, а тому стягнення із неї виконавчого збору за даних обставин та з урахуванням необізнаності ОСОБА_3 про існування самого заочного судового рішення, не може бути визнано таким, що відповідає принципу верховенства права як основоположному принципу, яким керується суд при вирішенні справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, вони є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.35,259,375,381,384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зборівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 30 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун