Ухвала

Іменем України

Справа №2-53/11

Провадження №6/712/423/18

19 грудня 2018 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

заявника (боржника) ОСОБА_1

представника заявників (боржників) ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси заяву ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив :

29.10.2018 р. до суду звернулися заявники ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із заявою про визнання виконавчих листів, виданих Соснівським районним судом м.Черкаси 27.03.2014 у справі №2-53/11 такими, що не підлягають до виконання; зобов"язати Соснівський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області закрити виконавче провадження стосовно ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та повернути виконавчі листи без виконання; зобовязати Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції припинити всі виконавчі дії до вирішення даної заяви.

В обгрунтування заяви вказували, що заочним рішенням Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8І, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Зобов'язано відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського. 180, яка належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів. Вказане судове рішення набуло чинності 13 березня 2014 року і звернуте до виконання на підставі виконавчих листів від 27.03.2014 року, виданих на « ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11.» Ухвалою Соснівського районного суду від 16 серпня 2016 року виправлено описку в рішенні Соснівського районного суду від 06.09.2011 року в частині написання прізвищ відповідачів, вказано вважати правильними прізвища ОСОБА_4, ОСОБА_1,ОСОБА_5, ОСОБА_6 Внесені також виправлення в написання прізвищ у виконавчих документах. Заявники вважають вказані виконавчі документи такими, що не підлягають до виконання, оскільки рішення Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року стосується «самовільно зайнятої земельної ділянки по вул. Котовського ( тепер Грушевського) 180, яка належить на праві власності ОСОБА_7В.» Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року у цивільній справі №2-305/15 частково задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до ОСОБА_7, Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог Черкаське міське управління земельних ресурсів, про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська служба утримання будинків» (СУБ) до ОСОБА_7, Черкаської міської ради про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними.Визнано недійсним рішення Черкаської міської ради №8-149 від 12.05.2005 в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7, скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №473327 від 11.08.2005 виданий на ім'я ОСОБА_7. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року рішення Соснівського районного суду залишене без змін. Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року судові рішення у справі залишені в силі. Згідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90337199 від 22.06.2017 року право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, розташовану за адресою м.Черкаси вул. Грушевського ( Котовського) 180, скасоване. Таким чином, право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, на захист якого виданий виконавчий лист, в теперішній час відсутнє, що виключає його виконання. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року, ухвалою апеляційного суду від 15.03.2017року, постановою ВС від 11.04.2018 року у цивільній справі №2-305/15 достовірно встановлено, що при передачі ОСОБА_7 в приватну власність земельної ділянки було необгрунтовано приєднано до її земельної ділянки і частину ирибудинкової земельної ділянки будинку № 178 по вул. Котовського ( тепер Грушевського) 178, чим порушено право позивачів - мешканців будинку 178, на землекористування та право власності ОСОБА_20 на гараж. Зазначені обставини визнані представником РЄУ 5, Черкаської міської ОСОБА_1, представником ТОВ «Геоземпроект» та підтверджено висновком судової земельно - технічної експертизи. Таким чином, в теперішній час відсутня наявність такої позиції як «самовільно зайнята земельна ділянка». Згідно до висновку судової земельної - технічної експертизи експерта Черкаського відділення КНДІСЕ ОСОБА_21 № 69/15-23, 380/15-23 від 21.05.2015 року, кадастрового плану, виконаному Черкаським міськрайонним виробничим відділом Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» межа між земельними ділянками № № 178, 180 по вул. Грушевського проходить між точками 1 - 5 , отже спірний гараж розташований на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ОСББ «Котовського-178», тобто зносу цей гараж на підставі рішення Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року не підлягає.Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року у цивільній справі №2-305/15 обовязок боржника звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 180, яка належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці повністю припинено, у звязку з чим виконавчий лист до виконання не підлягає. ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 взагалі не можуть бути боржниками в даній справі та учасниками виконавчого провадження, оскільки провадженні в справі Соснівського районного суду № 2-53-2011 стосовно них закрите за відмовою від позову ухвалою Соснівського районного суду від 03 грудня 2008 року.З огляду на викладене, виконавчі листи від 27.03.2014 у справі №2-53/11 слід визнати такими, що не підлягають виконанню.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявників ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_3 в письмових поясненнях та в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви з тих мотивів, що відповідачі необгрунтовано посилаються на факт відсутності повністю чи частково обовязку боржника у звязку з його припиненням (ст. 432 ЦК України). Поняття «обовязку» в ст.432 ЦПК України є тотожним поняттю «зобовязання» у главі 50 ЦК України. Відповідно до ст. 598 ЦК України, - зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ЦК України припинення виконання здійснюється виконанням, переданням відступного, зарахуванням, припинення зобовязання за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання (у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає), припинення зобов'язання смертю фізичної особи (у випадку якщо зобовязання нерозривно повязано із особою кредитора чи боржника), ліквідацією юридичної особи.Жодна із вищеперелічених підстав не є застосовною до наявних правовідносин та не вміщує в собі аргументації відповідачів щодо вимоги визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання. Крім того, відповідачі вчиняли дії щодо скасування заочного рішення шляхом подачі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (у звязку із скасуванням рішенням суду акту про право власності на земельну ділянку позивача), посилаючись при цьому на підстави, які є тотожними викладеним у заяві про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають до виконання. Проте, зазначену заяву відповідачів судом залишено без задоволення (Постанова Верховного суду від 20.09.2018 є остаточною). Отже, станом на сьогодні заочне рішення не скасовано та є таким, що підлягає до обовязкового виконання відповідно до ст. 129-1 Конституції України, натомість дії відповідачів наразі спрямовані на ухилення від виконання судового рішення. Також висновок експертизи №69/15-23, 380/15-23 від 21.05.2015 на який відповідачі посилаються як на доказ розташування гаражу на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ОСББ «Котовського-178» та визнання його таким, що не підлягає зносу є недостатнім та недопустимим доказом існування підстав для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають до виконання. Жодним правовстановлюючим документом не встановлено розміру та межі земельної ділянки №178 по вул. Котовського та резолютивною частиною рішення Соснівського районного суду від 08.12.2016 у справі №2- 305/12, яке залишено в силі судами першої та апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог відповідачів саме в частині визначення розміру та межі земельної ділянки №178 по вул. Котовського. Отже, відсутні підстави для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають до виконання, які передбачені ст. 432 ЦПК України, оскільки відсутній факт припинення обовязку боржників (відповідачів).

Представник Соснівського ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Соснівського районного суду від 06 вересня 2011 року задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Зобов'язано відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 180, яка належить на праві власності ОСОБА_7, шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці за рахунок відповідачів.

Вказане судове рішення набуло чинності 13 березня 2014 року і звернуте до виконання на підставі виконавчих листів від 27.03.2014 року, виданих на «ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11.» Ухвалою Соснівського районного суду від 16 серпня 2016 року виправлено описку в рішенні Соснівського районного суду від 06.09.2011 року в частині написання прізвищ відповідачів, вказано вважати правильними прізвища ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_22, ОСОБА_23 Внесені також виправлення в написання прізвищ у виконавчих документах.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року у цивільній справі №2-305/15 частково задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 до ОСОБА_7, Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог Черкаське міське управління земельних ресурсів, про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки, за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська служба утримання будинків» (СУБ) до ОСОБА_7, Черкаської міської ради про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними.Визнано недійсним рішення Черкаської міської ради №8-149 від 12.05.2005 в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7, скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №473327 від 11.08.2005 виданий на ім'я ОСОБА_7.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року рішення Соснівського районного суду залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року судові рішення у справі залишені в силі.

Згідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90337199 від 22.06.2017 року право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, розташовану за адресою м.Черкаси вул. Грушевського ( Котовського) 180, скасоване.

У березні 2017 року відповідачі звернулись до суду з заявою про перегляд рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 вересня 2011 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 31 липня 2017 року, постановою Верховного Суду від 20.09.2018 року вказану заяву відповідачів залишено без задоволення. Встановлено судами, що посилання заявників на встановлену судовим рішенням від 08 грудня 2016 року, що набрало законної сили 15 березня 2017 року, незаконність рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7 не вказують на існування даної обставини на момент ухвалення судового рішення. Виникнення такої обставини після ухвалення судового рішення, заяву про перегляд якого подано відповідачами, не дає підстав для її віднесення до нововиявленої, та вказує на те, що остання є саме новою обставиною.

Після відмови у перегляді рішення у справі № 2-53/11 за нововиявленими обставинами у жовтні 2018 року заявники звернулись до суду з даною заявою про визнаня виконавчих листів у вкзаній справі такими, що не підлягаю до виконання, вказуючи, що обов'язок боржників щодо виконання судового рішення у справі № 2-53/11, яке набрало законної сили 13 березня 2014 року, про захист порушеного права власності стягувача припинився внаслідок припинення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 15.03.2017 року права власності стягувача, на захист якого був поданий позов у справі № 2-53/11.

Відповідно до частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в частині другій статті 432 ЦПК України, слід розуміти припинення обовязку боржника з причин, відмінних від передбачених главою 50 ЦК України - припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України, статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_8 України, - і за її межами.

При цьому, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у відповідних рішеннях наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, підписаної у ОСОБА_8 04.11.1950, ратифікованою Верховною ОСОБА_8 України 17.07.97 із заявами та застереженнями, гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, як зазначає вказаний Суд, ця стаття Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, зазначає далі вказаний Суд, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява № 60750/00; рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004, заява № 67534/01 тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невідємним елементом права на судовий захист порушеного субєктивного права особи.

Разом з тим, право на захист це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.Тож відсутність у особи порушення суб'єктивного права, на захист якого поданий позов, не породжує для останнього і права на захист.

Ухвалюючи заочне рішення від 06 вересня 2011 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_7, Соснівський районний суд м. Черкаси року виходив з того, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки по вул. Котовського, 180 у м. Черкаси (зокрема тієї частини, на якій розташовано гараж, яким користується ОСОБА_4 П.) та встановивши факт порушення права власності ОСОБА_7 , зобовязав заявників усунути порушення права шляхом вчинення дій, вказаних у виконавчих листах у справі № 2-53/11.

Водночас, в процесі виконання рішення у справі № 2-53/11 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 15 березня 2017 року, у справі № 2-305/15 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_13 Ю., ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до ОСОБА_7, Черкаської міської ради, третя особа міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення ради недійсним, скасування державного акта на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, КП ;«Соснівська служба утримання будинків» до ОСОБА_7, Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області, про визнання недійсним рішення Черкаської міської ради та державного акта на земельну ділянку, визначення меж земельної ділянки задоволено частково. Визнано недійсним рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7; скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 473327 від 11 серпня 2005 року, виданий на імя ОСОБА_7

Згідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90337199 від 22.06.2017 року право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку, розташовану за адресою м.Черкаси вул. Грушевського ( Котовського) 180, скасоване.

Як передбачено п.6 ч.2 ст.16 ЦК України зміна правовідношення може бути наслідком захисту судом цивільних прав та інтересів, а тому зміни спірних правовідносин сторін на підставі судового рішення справі № 2-305/15 не можуть не враховуватись.

Враховуючи викладене суд вважає обґрунтованими доводи заявників про те, що обов'язок боржників щодо виконання судового рішення у справі № 2-53-11 припинився внаслідок припинення субєктивного права стягувача, на захист якого винесене рішення суду у справі № -53/11 з видачею відповідних виконавчих листів, а саме внаслідок припинення права власності ОСОБА_7 на спірну земельну ділянку за адресою м.Черкаси вул. Грушевського ( Котовського) 180 на підставі судового рішення справі № 2-305/15.

Що стосується доводів представника стягувача про відсутність матеріально-правових підстав припинення обовязку, суд виходить з того, що в даному випадку наявні процесуально-правові підстави припинення обовязку боржників. Оскільки обовязковість виконання заявниками (боржниками) судового рішення у справі 2-53/11 слід розглядати в якості елементу права на судовий захист порушеного субєктивного права власності стягувача ОСОБА_7 на земельну ділянку, то спонукання боржників до вчинення вказаних у виконавчих листах 2-53/11 дій на захист припиненого субєктивного права власності стягувачки не може вважатись законною вимогою для цілей статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню підлягає до задоволеня.

Інші вимоги заяви - зобовязати Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції припинити всі виконавчі дії до вирішення даної заяви - виходять за межі компетенції суду щодо вирішення процесуальних питань, повязаних із виконанням рішень в цивільних справах відповідно до положень Розділ VI ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволити.

Визнати такими, що не підлягають до виконання виконавчі листи, видані Соснівським районним судом м.Черкаси 27.03.2014 року у справі № 2-53/11 про зобов'язання ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою м.Черкаси, вул.Котовського, 180, яка належить на праві власності ОСОБА_7 шляхом знесення гаражу, який розташований на земельній ділянці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м.Черкаси у п'ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

Суддя О.М. Марцішевська

Дата виготовлення повного тексту ухвали 22.12.2018 року.