Справа № 452/2814/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"03" січня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Бісковицької сільської ради про визнання права на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Пяновичі на вул. Лісна, 7 Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що 1 січня 1996 року помер його дід, ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 на майно, яке належало йому на праві власності і на майно на яке він мав право на день смерті, відкрилася спадщина.

ОСОБА_3 на день смерті мав право на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Пяновичі по вул. Лісна, 7, в якому він проживав до дня смерті.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося заповів, своєму внуку, ОСОБА_2

Будучи спадкоємцем майна діда за заповітом, позивач звернувся до державного нотаріуса Рудківської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття і оформлення спадщини. Нотаріус прийняв заяву про прийняття спадщини, видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) та розяснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, є те, що померлий не виготовив за життя свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а тому видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові.

Бісковицька сільська рада подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності її представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановлено, що 1 січня 1996 року помер дід позивача, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 008632 від 4 січня 1996 року.

Після смерті ОСОБА_3 на майно, яке належало йому на праві власності і на майно на яке він мав право на день смерті, відкрилася спадщина.

ОСОБА_3 на день смерті мав право на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Пяновичі по вул. Лісна, 7 Самбірського району Львівської області, в якому він проживав до дня смерті.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів мені, своєму внуку, ОСОБА_2 Інших спадкоємців немає.

Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, моє право на спадкове майно не може бути оформлено у державного нотаріуса, то я звертаюсь до суду за захистом свого порушеного права на майно.

Із довідки № 1445 виданої Самбірським МБТІ від 30 серпня 2017 року відомо, що свідоцтво про право власності на будинок № 7 по вул. Лісна в с. Пяновичі Самбірського району Львівської області не видавалося.

Із довідки Бісковицької сільської ради № 69 від 8 серпня2017 року та копії погосподарської книги відомо, що будинковолодіння № 7 по вул. Лісна в

с. Пяновичі являється колгоспним двором; станом на 1 липня 1990 року головою двору був ОСОБА_3, членом двору була його дружина ОСОБА_4

Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Із розяснення, що викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» видно, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно п. 6 «г» даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Станом на 1 липня 1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали право на майно - будинковолодіння в с. Пяновичі по вул. Лісна, 7 по ? частці.

22 вересня 1994 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщина відкрилася на ? частину будинковолодіння. Після її смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки на день смерті дружини постійно проживав у згаданому будинковолодінні, здійснював поточний ремонт будинку, обробляв прибудинкову земельну ділянку, а тому ОСОБА_3 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

ОСОБА_3 успадкував іншу ? частину будинковолодіння, але не оформив своїх спадкових прав, а тому, ОСОБА_3 на день смерті мав право на будинок № 7 по вул. Лісна в с. Пяновичі Самбірського району вцілому.

Із довідки № 53 від 27 липня 2017 року, виданої Бісковицькою сільською радою відомо, що на день смерті ОСОБА_4 з нею проживав ОСОБА_3

Із свідоцтва про одруження серія ЯУ № 823474, виданого 17 грудня 1956 року Пяновицькою сільською радою відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час відкриття спадщини ОСОБА_3 будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування не пред'являли та немає спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадковому майні, тому ОСОБА_2 має право на спадкування майна, яким являється житловий будинок, котрий належав ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що за ОСОБА_2 слід визнати право на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Пяновичі на вул. Лісна, 7 Самбірського району Львівської області, в порядку спадкування майна за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 1 січня 1996 року,

Керуючись ст. ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування майна за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 1 січня 1996 року, право на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Пяновичі на вул. Лісна, 7 Самбірського району Львівської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя