Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2018р. Справа 642/5182/17 Провадження №2/642/242/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.

За відсутності позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

У мотивування своїх вимог позивачка вказала, вона перебуває з відповідачем у шлюбі. З відповідачем мають неповнолітню дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач в утриманні дитини участі не приймає. Тому вона вимагає про стягнення з відповідача на її користь аліментів у сумі по 2000грн., щомісячно з урахуванням індкації, на утримання неповнолітньої дитини, до дня повноліття.

Відповідач своїх заперечень суду не надав.

Позивачка на вимогах наполягала, яки частково визнав відповідач.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи, судом встановлено:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи доведено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах, згідно копії свідоцтва про шлюб від 09.11.2013р.

Згідно свідоцтво про народження, відповідач є батьком: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою, що визнає відповідач та не потребує доказуванню відповідно до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України визначено:. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач на обставини викладені позивачкою в частині утриманні дитини, з щомісячним розміром аліментів на дитину у сумі 2000грн., не згоден.

Позивачка та відповідач в суперечь вимог ст.12 ЦПК України, не надали суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини в заявленому розмірі.

Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Вимогами статті 182 СК України визначено: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Статтею 191 СК України визначено: Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З аналізу вказаних норм закону, на думку суду, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на дитину у твердій грошовій сумі 2000грн., щомісяця, не зовсім обґрунтована та суперечить вимогам закону. Оскільки відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Позивачкою та відповідачем, в обґрунтування своєї правової позиції у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України суду не надано доказів, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також інших обставин, що мають значення для визначення розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Вимогами статті 141 СК України визначено:

1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 141 СК України, визначає про рівні обов'язки батька так і мати в утриманні дітей. Позивачка вимагає про стягнення аліментів у сумі 2000грн. на дитину. В тожей час, у виконання вимог ст..141 СК України позивачкою не доведено, що вона також приймає участь в утриманні дітей щомісячно та сума утримання складає 2000грн. на дитину, щомісяця.

За таких обставини заявлена сума розміру аліментів щодо стягнення з відповідача порушує принцип рівності прав та обов'язків батьків, щодо утриманню неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що доцільніше визначити розмір стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на користь позивачки і це відповідатиме інтересам як позивачки, яка буде отримувати частку від доходу відповідача на утримання дітей, так і відповідача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частини його доходу. Крім того, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципу рівності обов'язків батьків в утриманні дітей.

Отже, позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволеню.

Суд також вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за один місяць, що відповідатиме завданням сімейного законодавства, відповідно до якого регулювання сімейних відносин здійснюється цим Сімейним кодексом здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю фізичного розвитку, для чого вона потребує матеріального забезпечення.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

В И Р И Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити частково.

Стягнути, з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до дня повноліття дитини, починаючи з 13.10.2017р., на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв