АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7766/17
Провадження № 22-ц/792/303/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2017 року,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

ОСОБА_4 зазначила, що з 14 серпня 2010 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх дітей. Спільне життя з ОСОБА_5 не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки. Відповідач застосовував до неї насильство та образи, зробив сімейне життя нестерпним. З січня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та мешкають окремо, їх подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача.

За таких обставин ОСОБА_4 просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 серпня 2010 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 1329), між нею та ОСОБА_5

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2017 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 розірвано.

Суд виходив з того, що подальше спільне життя сторін неможливе, а збереження сім'ї суперечить їх інтересам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 зазначив, що суд не вжив належних заходів для збереження сім'ї.

Сторони, яких належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилися в судове засідання. Від ОСОБА_4 до апеляційного суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить рішення суду залишити без змін, і заява про розгляд справи без її участі.

Повідомлені ОСОБА_5 причини неявки в судове засідання (особисте відрядження та зайнятість представника в іншій справі), не є поважними, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що з 14 серпня 2010 року ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, в сім'ї часто виникали конфлікти. З січня 2017 року вони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як передбачено ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції з'ясував фактичні взаємини сторін, врахував наявність у них малолітніх дітей, встановив, що ОСОБА_4 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з неможливістю спільного життя сторін, частих конфліктів і припинення ними шлюбних відносин. Також судом було враховано, що позивач категорично відмовляється зберегти сім'ю.

Ухвалою від 30 червня 2017 року суд зупинив провадження у справі та надав ОСОБА_5 і ОСОБА_4 строк для примирення до 15 вересня 2017 року, разом із тим, сторони не примирилися.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Посилання ОСОБА_5 на те, що суд не вжив належних заходів для збереження сім'ї, не відповідає фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 49