Справа № 715/1645/18
Провадження № 2/715/629/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.,

секретаря судового засідання Оршевської С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області про скасування рішення селищної ради та поновлення договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2003 року між ним та ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Чернівецької області укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області (кадастровий номер :01:005:0720). Термін оренди становить 15 років, а саме до 12.06.2018 р. Даний договір укладено ним, як фізичною особою громадянином для власних потреб. У той же час, відповідно до рішення Чернівецької обласної державної адміністрації №102-15/04 від 12.08.2004 року відбулась зміна меж населеного пункту та орендована земельна ділянка включена в межі села Михайлівка ОСОБА_4 ОТГ Глибоцького району Чернівецької області. У відповідності до абз.2 п. 5.5 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Отже, враховуючи, що земельна ділянка передана в межі села Михайлівка ОСОБА_4 ОТГ, ОСОБА_4 селищна рада Глибоцького району Чернівецької області є повноважною при поновленні вищевказаного договору оренди земельної ділянки. Згідно п. 5.4 договору після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Враховуючи наведене, він неодноразово (у лютому, квітні та червні 2018 року) звертався до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області про продовження договору оренди земельної ділянки. При цьому, ним надсилався проект додаткової угоди та було повідомлено відповідача про те, що він згідний на перегляд істотних умов договору у разі наявності пропозицій з цього приводу. Однак, рішенням 38 сесії VII скликання ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області №1102-38/18 від 21.06.2018 року йому відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720. Вважає вказану відмову протиправною, такою, що порушує його права, а отже підлягає скасуванню, просить суд, ухвалити рішення, яким скасувати рішення 38 сесії ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області VII скликання №1102-38/18 від 21.06.2018 року, яким відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с.Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області. Зобов'язати ОСОБА_4 селищну раду Глибоцького району Чернівецької області укласти із ОСОБА_3 додаткову угоду про поновлення договору оренди вказаної земельної ділянки від 12.06.2003 року на той самий строк і на тих самих умовах, з урахуванням вимог діючого законодавства.

08 серпня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче судове засідання на 31 серпня 2018 року.

27 серпня 2018 року ОСОБА_4 селищна рада Глибоцького району Чернівецької області направила до суду відзив на позовну заяву, в якому посилалася на те, що протягом 2018 року позивач неодноразово звертався до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області з пропозиціями на поновлення договору оренди земельної ділянки від 12 червня 2003 року. На відповідні звернення ОСОБА_4 селищна рада Глибоцького району Чернівецької області, в межах своєї компетенції, надавала аргументовані та законні відповіді. 17 травня 2018 року було проведено загальні збори громадян села Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області. На загальних зборах були присутні 101 мешканець. За результатами загальних зборів було одноголосно прийнято рішення про повернення земельної ділянки в с. Михайлівка (ставок) у власність громади. В подальшому 25 травня 2018 року було складено акт обстеження водного об'єкту оренди, згідно якого встановлені суттєві порушення умов договору оренди, а саме: фактично використовується значно більша площа ніж передбачено договором оренди земельної ділянки від 12 червня 2003 року. 08 червня 2018 року було складено черговий акт обстеження земельної ділянки № 1, в якому також зазначено про суттєві порушення (орендарем використовується вся площа водного дзеркала та прилеглої території, яка відповідно до кадастрового плану даної земельної ділянки становить 9,4348 га, з яких площа водного дзеркала становить 5,7285 га. 11 червня 2018 року робоча група жителів села Михайлівка (створена за результатами проведення загальних зборів від 17 травня 2018 року) надіслала звернення до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області з проханням залишити ставок у користуванні громади та створити на базі водного об'єкту рибогосподарське підприємство. Відповідне звернення було розглянуто на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, екології та раціонального природокористування, архітектури та містобудування ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області. За результатами розгляду - комісія рекомендувала винести на сесію ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області. Проект рішення щодо відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки. 21.06.2018 року було прийнято рішення 38 сесії ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області VII скликання № 1102-38/18, яким відмовлено ОСОБА_3 у поновленні договору оренди земельної ділянки. Просить суд, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

31 серпня 2018 року ОСОБА_3 направив до суду заяву про зміну предмету позову, просить суд скасувати рішення 38 сесії ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області VII скликання №1102-38/18 від 21 червня 2018 року, яким відмовлено ОСОБА_3 у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області. Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 12 червня 2003 року між ОСОБА_4 районною адміністрацією Чернівецької області (на даний час ОСОБА_4 селищною радою Глибоцького району Чернівецької області) та ОСОБА_3.

31 серпня 2018 року ОСОБА_3 направив до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що у відзиві відповідач зазначає, що підставою для відмови ОСОБА_3 у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області, стали суттєві порушення умов договору оренди, а саме: фактично використовується значно більша площа, ніж передбачено договором оренди земельної ділянки від 12.06.2003 року. На підтвердження відповідачем надано акти обстеження, з яких вбачається, що ОСОБА_3 фактично використовується земельна ділянка площею 9,4348 га, з яких площа водного дзеркала - 5,7285 га. При цьому, відповідач навмисне не згадує у своєму відзиві про те, що збільшення площі земельної ділянки та водного дзеркала сталося не з вини орендаря, а в результаті повені 2008 та 2010 років. Зокрема, про те, що у зв'язку з природними явищами непереборної сили збільшилась площа водного дзеркала орендованого водного об'єкту, ОСОБА_3 повідомляв голову Михайлівської сільської ради листом від 01.09.2015 року. Окрім того, з метою приведення у відповідність умов договору оренди земельної ділянки зі змінами в об'єкті оренди, ОСОБА_3 у жовтні 2013 року укладено договір №637 із Чернівецькою регіональною філією «Центр ДЗК» про розроблення проекту землеустрою. Вартість вказаних робіт у сумі 2967,10 грн. ним оплачена у повному обсязі. Однак, до цього часу «Центром ДЗК», незважаючи на неодноразові звернення, проект землеустрою замовнику не наданий. Належне виконання обов'язків ОСОБА_3 відповідно до умов договору підтверджується також наданими до позову доказами, серед яких лист ОСОБА_4 районної державної адміністрації Чернівецької області від 19.07.2018 за №01.11- 27/545. З даного листа вбачається, що окрім дотримання позивачем законодавства щодо цільового призначення земельної ділянки, санітарних норм і правил тощо, орендарем земельної ділянки вживались заходи щодо усунення наслідків повені - укріплення гідротехнічної споруди. Слід зауважити, що позивач неодноразово звертався до орендодавця з приводу своєї готовності щодо зміни істотних умов договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати. У той же час, жодних пропозицій від орендодавця з даного приводу не надходило. Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_3 умов договору оренди земельної ділянки від 12.06.2003 року. Окрім того, не підтверджені жодним доказом і аргументи відповідача про те, що спірна земельна ділянка не буде передаватись в оренду іншим орендарям, а на базі даного об'єкту планується створення рибогосподарського підприємства. З часу проведення загальних зборів громадян села Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області, де вказана пропозиція була погоджена (а це більше 3-х місяців), рибогосподарське підприємство не створене. Одночасно, на вказаних зборах, як вбачається із протоколу зборів від 17.05.2018, неодноразово лунали доводи щодо відсутності коштів для створення такого підприємства, облаштування та утримання ставка. Більше того, наразі земельною ділянкою і надалі користується ОСОБА_3, який справно сплачує орендну плату, визначену договором оренди. Тому просить суд, позов задовольнити в повному обсязі.

07 вересня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 вересня 2018 року.

11 вересня 2018 року ОСОБА_3 направив до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_4 селищній раді Глибоцького району Чернівецької області вчиняти дії щодо повернення земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області та перебуває у користуванні ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 12.06.2003 року. Зважаючи на викладене, просив суд накласти заборону на вчинення будь-яких дій щодо вказаного майна.

11 вересня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про забезпечення позову, якою встановлено заборону ОСОБА_4 селищній раді Глибоцького району Чернівецької області вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області до набрання судовим рішенням законної сили в даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позові, просила суд змінені позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення змінених позовних вимог, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зміненні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 12 червня 2003 року між позивачем та ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Чернівецької області укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області (кадастровий номер :01:005:0720). Термін оренди становить 15 років, а саме до 12 червня 2018 року.

Відповідно до рішення Чернівецької обласної державної адміністрації №102-15/04 від 12 серпня 2004 року відбулась зміна меж населеного пункту та орендована земельна ділянка включена в межі села Михайлівка ОСОБА_4 ОТГ Глибоцького району Чернівецької області.

Згідно абз.2 п. 5.5 договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.

Відповідно до п. 5.4 договору після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

13 лютого 2018 року, ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Чернівецької області щодо поновлення вказаного договору оренди землі. Отримавши відповідь від 23 лютого 2018 року № 01.11-29/97 щодо нового власника обєкту, позивач звернувся до відповідача з аналогічним клопотанням.

23 лютого 2018 року селищним головою ОСОБА_3 повідомлено про неможливість укласти даний договір у зв'язку з відсутністю відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з даного листа, у ньому відсутні посилання на обставини щодо не поновлення дії договору після закінчення його строку, а зазначаються тільки умови за яких він буде продовжений.

Після цього позивач ОСОБА_3 звернувся до відділу у ОСОБА_4 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та 14 березня 2018 року земельна ділянка площею 4,2432 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:005:0720, внесена до Державного земельного кадастру.

18 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області із листом-повідомленням про поновлення договору оренди вказаної земельної ділянки. До листа-повідомлення долучено проект додаткової угоди. У той же час, додаткова угода відповідачем підписана не була та відповідь не була надана у встановлений законодавством строк.

01 червня 2018 року ОСОБА_3 повторно надіслав до ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області лист-повідомлення та проект додаткової угоди, цього разу вже рекомендованим листом з описом вкладення. Разом з тим, на 24 липня 2018 року ОСОБА_3 надійшло повідомлення, що Рішенням 38 сесії VII скликання ОСОБА_4 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області №1102-38/18 від 21 червня 2018 року йому відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720. Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки, як встановлено в судовому засіданні, позивач дізнався 24 липня 2018 року, а не 04 липня 2018 року, як помилково зазначено в позовній заяві (дана обставина підтверджується штампом на конверті).

В судовому засіданні також встановлено, що за увесь період користування орендованою земельною ділянкою ОСОБА_3 належно виконував усі умови договору. Зокрема, вчасно сплачував оренду плату за землю, використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, здійснював заходи щодо охорони землі та водного плеса, дотримувався режиму санітарних зон та правил добросусідства, тощо.

Належне виконання ОСОБА_3 умов договору підтверджується листом ОСОБА_4 РДА Чернівецької області від 19 липня 2018 року.

Також на виконання вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 розроблено водогосподарський паспорт на став, що знаходиться на орендованій земельній ділянці.

Згідно акту обстеження ставка від 23.05.2011 року комісією зобов'язано ОСОБА_3 засипати та закріпити відкос греблі. Дані вимоги комісії виконано у повному обсязі та позивачем витрачено на вказані роботи 93 800 грн. що підтверджується письмовими оказами, доданими до позовної заяви. Таким чином ОСОБА_3 на значну суму здійснено невідємні поліпшення земельної ділянки та ставка, які виконують свою функцію захисту земельної ділянки.

Окрім того, з метою впорядкування території орендованої земельної ділянки, у жовтні 2013 року ОСОБА_3 укладено договір №637 із Чернівецькою регіональною філією «Центр ДЗК» про розроблення проекту землеустрою. Вартість вказаних робіт у сумі 2967,10 грн. оплачена позивачем.

ОСОБА_3 навесні 2018 року здійснено зарибнення ставка.

Згідно договору оренди майна від 20 жовтня 2011 року ОСОБА_3 орендував гідроспоруду, яка розташована на спірній земельній ділянці. Строк оренди гідроспоруди - до 20 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом № 161-XIV.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV визначено порядок поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою-п'ятою статті 33 Закону № 161-XIV передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відповідно до положень статті 33 Закону № 161-XIV реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Стаття 33 Закону № 161-XIV фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди: 1) досягнення згоди між орендодавцем та орендарем щодо продовження договору оренди шляхом укладання додаткової угоди чи нового договору та виконання орендарем обов'язку щодо повідомлення орендодавця про наміри продовжити орендні правовідносини і надання інформації про умови таких правовідносин у вигляді додаткової угоди чи нового договору оренди; 2) пасивна поведінка орендодавця у вигляді ненадання відповіді на пропозицію укласти договір чи додаткову угоду до договору оренди на новий строк та відсутність заперечень на продовження таких правовідносин протягом місяця після закінчення строку договору, а також фактичне користування орендарем переданою в оренду земельною ділянкою.

Можна зробити висновок, що за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендодавця про намір укласти новий договір оренди з новим орендарем, переважне право діючого орендаря, передбачене статтею 33 Закону № 161-XIV, буде порушеним, а така поведінка орендодавця стосовно попереднього орендаря має підстави вважатися недобросовісною.

Верховний Суд України 25 лютого 2015 року у постанові у справі № 6-219цс14, зробив правовий висновок про те, що стаття 33 Закону України «Про оренду землі»" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Зокрема, у частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі"та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

У справі, встановлено, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надав проекти договорів оренди та зазначив у них умови. При цьому суд за основу бере звернення позивача від 18 квітня 2018 року, оскільки воно відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми, змісту та строків (щодо інших звернень, то суд вважає, що вони таким вимогам не відповідають; так, звернення від лютого 2018 року належним чином не оформлено, оскільки позивачем до звернення не додано проект додаткової угоди, а звернення від 01 червня 2018 року подано з порушенням строків). Орендодавець (відповідач) отримав звернення позивача із додатками від 18 квітня 2018 року, що також не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні.

На вказані дії позивача відповідач не відреагував і не зазначив, що він заперечує проти поновлення договору оренди. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою і на даний час та сплачує орендну плату.

З вимогою про повернення спірної земельної ділянки відповідач звернувся до позивача листом № 04-05/1385 тільки 29 серпня 2018 року, тобто із спливом понад двохмісячного терміну закінчення договору оренди, що є порушенням вимог чинного законодавства. На той час справа вже перебувала на розгляді у суді.

Також в судовому засіданні представник відповідача посилався на необхідності передання ставка в оренду рибному господарству. Проте, суду не надано жодних належних і допустимих доказів про створення такого підприємства. ОСОБА_5 того, за таких умов все ж відбудеться передача речового права, що підтверджує доводи позивача про неправомірне надання переваг відповідачем іншим особам порівняно з позивачем.

Зокрема свідок сторони відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні посилався про наміри відповідача передати частину спірної земельної ділянки іншим особам в оренду.

Доводи представника відповідача про невиконання чи неналежне виконання умов договору оренди позивачем з посиланням на показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, спростовуються їх же показаннями та показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Також вказані посилання спростовуються листом ОСОБА_4 РДА Чернівецької області від 19 липня 2018 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про неможливість продовження договору оренди у звязку з тим, що позивач користується більшою площею земельної ділянки ніж передбачено договором, оскільки відповідачем не заперечується той факт, що відбулася зміна площі дзеркала ставка у звязку з загальновідомими подіями, а саме в результаті дії непереборної сили повеней 2008 та 2010 років. Проте, суд розглядає позовні вимоги щодо поновлення договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк (щодо іншої площі сторони вправі керуватися принципом свободи договору).

За таких обставин та з підстав, передбачених указаними нормами матеріального права, існують правові підстави для задоволення позову та захисту прав позивача в обраний ним спосіб, зважаючи, що відповідач допустив недобросовісну поведінку стосовно позивача, порушивши його переважне право на укладення договорів оренди на новий строк.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом «а» ст.12, ч. 1 ст.116, ч. 1 ст.124 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Враховуючи повноваження, надані органам місцевого самоврядування у земельних відносинах, при здійсненні цих повноважень органи місцевого самоврядування повинні дотримуватись принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний та якомога послідовніший спосіб; зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок, сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (пункт 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України»).

Зокрема, перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» в якій він постановив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

З наведеного можна зробити висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є обєктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Як ЦК України, так і Закон № 161-XIVпередбачає, що перебування сторін у договірних правовідносинах містить у собі наявність як прав, так і обов'язків у кожної зі сторін. Також гарантується стабільність вказаних правовідносин, що передбачено у статті 651 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що розірвання договору вважається екстраординарною подією, що передбачене у вичерпному переліку підстав.

Крім того, законодавець у частині першій статті 777 ЦК України зазначив, що орендар (наймач), який належним чином виконує свої обов'язки за договором оренди (найму), після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення цього договору на новий строк.

У даному випадку орендарем дотримано усі вимоги як загального, так і спеціального закону щодо переважного права на укладення договору оренди, оскільки відповідачем не спростовано, що орендар належним чином виконував свої зобов'язання за договором оренди, вчасно та належно попередив орендодавця про свій намір продовжити орендні правовідносини, запропонував умови договору оренди, які є аналогічними з умовами, передбаченими у попередньому договорі, про що не заперечував орендодавець, який не запропонував своїх умов.

Крім того, земля є специфічним об'єктом нерухомого майна. Земельна ділянка для водного фонду передається з урахуванням певних особливостей, що пов'язані з необхідністю збереження обєкт водного фонду, флори та фауни, у зв'язку з чим орендарем мають дотримуватися вимоги щодо використання таких земельних ділянок, що передбачає необхідність існування стабільних тривалих правовідносин, тобто правової визначеності.

Таким чином, ОСОБА_4 селищна рада у даних спірних правовідносинах діяла у спосіб, який не відповідає вищенаведеному принципу «належного урядування» та не забезпечує юридичної визначеності у орендних правовідносинах сторін, що порушило майнові інтереси ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладено, ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст. 777 ЦК України, ст.ст. 116,124 ЗК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зміненні позовнi вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Скасувати рішення 38 сесії ОСОБА_4 селищної ради VII скликання №1102-38/18 від 21 червня 2018 року, яким відмовлено ОСОБА_3 у поновленні договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :01:005:0720, загальною площею 4,2432 га, у тому числі водного дзеркала 2,8645 га, яка розташована в с. Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області.

Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 12 червня 2003 року між ОСОБА_4 районною адміністрацією Чернівецької області (на даний час ОСОБА_4 селищною радою Глибоцького району Чернівецької області) та ОСОБА_3.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: