АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3776/18 Справа № 204/7148/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 02 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір про іпотечний кредит, за умовами якого останній отримав кошти у розмірі 530 250 грн., зі сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 02 квітня 2020 року включно.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором, станом на 02 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 999 423,73 грн.

На підставі викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 999 423,73 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 1 грудня 2016 року банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв»язку з невиконанням відповідачем своїх обов»язків за договором про іпотечний кредит. Задоволення позову, призведе до подвійного стягнення за основним зобовязанням.

В апеляційній скарзі, поданій 18 квітня 2018 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин положення ст.ст. 598,599 ЦК України, оскільки вартість предмета іпотеки не покриває в повному обсязі розмір заборгованості боржника.

Відзив на апеляційну скаргу учасники процесу не подавали.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит № DNUHGI, за умовами якого, останній отримав кошти у розмірі 530 250 грн. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 02 квітня 2020 року включно.

Позивач свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 530 250 грн., які відповідач використав в своїх цілях, на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, і яку він передав Банку в іпотеку в якості забезпечення договору про іпотечний кредит № DNUHGI від 02 квітня 2008 року (п.3.1. Договору).

Проте, у порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, в результаті чого, станом на 02 листопада 2016 року має заборгованість за кредитом у розмірі 999 423,73 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 516423,73 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 483 000 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06 грудня 2016 року № 74965646, нерухоме майно, яке є предметом іпотеки належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

У результаті порушення відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів у встановлені строки, позивач отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на нерухоме майно, що передано в іпотеку.

За таких обставин, стягнення заборгованості з боржника за умови набуття Банком права власності на предмет іпотеки у позасудовий спосіб захисту за відповідним застереженням в іпотечному договорі, що послужило підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, призведе до подвійного стягнення на користь кредитора однієї й тієї ж суми заборгованості одночасно за рахунок іпотечного та іншого майна боржника, відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредитору, а тому заявлена вимога у даній справі заявлена передчасно і не відповідає встановленим ст. 3 ЦК України основним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність та розумність.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, вірно встановив правовідносини, що склалися та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з відсутністю правових підстав для стягнення заборгованості, оскільки за рахунок передачі іпотечного майна, способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, була погашена заборгованість за договором.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про помилкове застосування судом до спірних правовідносин положень ст.ст. 598, 599 ЦК України, не заслуговують на увагу суду. Скаржник, будучі повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 136), не скористався наданими йому процесуальними правами у розумінні ст. 81 ЦПК України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом), оскільки обставини, якими обґрунтовані заявлені позовні вимоги не доведені, так само як не підтверджений належним чином приведений розрахунок заборгованості за договором.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5