АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Триголов В.М., Гальонкін С.А.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2017 року (час ухвалення рішення з 11.07 по 11.35; дата виготовлення повного тексту рішення 02 листопада 2017 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 276 103, 17 грн., з яких 220 057,27 грн. заборгованості за кредитом, 56 045,90 сума заборгованості за відсотками.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачами зобовязань за укладеними кредитним договором і договором поруки.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки недійсним. Прохала визнати недійсним (з моменту його укладення) договір поруки №1601/0507/88-208-Р-1 від 15 вересня 2011 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 (т.1 а.с.63-65 ).

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідачів ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега Банк» про визнання договору про внесення змін і доповнень №3 до кредитного договору №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року та договору поруки недійсним. Прохав визнати недійсним (з моменту укладення) договір поруки №1601/0507/88-208-Р-1 від 15 вересня 2011 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5; визнати недійсним (з моменту укладення) договір про внесення змін і доповнень №3 до кредитного договору №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року. (т.1 а.с.69-71).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 грудня 2015 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України (т.2 а.с.20-21).

Заочним рішенням цього ж суду від 29 грудня 2015 року позови ОСОБА_5 та ОСОБА_3 задоволено повністю. (т.2 а.с. 24-29).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 29 грудня 2015 року залишено без змін (т.2 а.с.69-73).

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.2 а.с.116-117).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2017 року позов ПАТ «Дельта-банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. У позові ПАТ «Дельта-банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта-банк» заборгованість за кредитним договором №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, у розмірі 276 103 грн. 17 коп. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог банка в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції під час винесення рішення по справі не зясував суттєві обставини справи, зокрема не звернув уваги на відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт виконання Банком обовязку з видачі ОСОБА_3 кредитних коштів, які б підтверджували сам факт існування заборгованості у розмірі, визначеному позивачем.

У письмових запереченнях ОСОБА_6, представник ПАТ «Дельта Банк» просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування заперечень посилався на наявні у справі документи, зокрема на виписку з акту приймання-передачі заборгованості, розрахунок заборгованості, витяг з автоматизованої системи ПАТ «Сведбанк», які, на його думку, спростовують доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є «Омега Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1601/0507/88-208, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15 000 дол. США з розрахунку 14% річних за користування кредитом на строк з 25 травня 2007 по 25 травня 2032 року (т.1 а.с.5-12).

Згідно п. 3.1 Кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за попередній місяць, нарахованих відповідно до п. 3.2 Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі - Ануїтетні платежі або Ануїтетний платіж) у сумі 233дол. США у чітко встановлений цим договором термін до 10 числа кожного місяця. За рахунок Ануїтетного платежу позичальник зобов'язується щомісяця здійснювати в першу чергу погашення суми нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору процентів, а за рахунок залишку суми погашення частини кредиту (т.1 а.с.5).

Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору у випадках порушення умов п.п. 3.7, та/або 3.8 та/або п.п. 6.1.2 п. 6.1 цього Договору, та/або умов іпотечного договору, укладеного сторонами відповідно до п. 2.1 цього Договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється Банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього Договору, або повідомленою відповідно до умов п. 5.1.6 п. 5.1 цього Договору (т.1 а.с. 7-8).

Пунктом 6.1.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за цим Договором, у т.ч. у випадку невиконання позичальником умов п. 3.7 та/або 3.8 та/або 6.1.2 цього Договору, банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору(т.1 а.с. 9).

Згідно п. 8.1 Кредитного договору за порушення терміну сплати Ануїтетних платежів та/або комісій за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.(т.1 а.с. 10).

АКБ «ТАС-Комерцбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором (т.2 а.с.220).

13 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3 укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 25 травня 2007 року, якою сторони виклали у новій редакції п.1.1 і п.3.1.1 кредитного договору, зокрема визначили суму кредиту у розмірі 20 000 доларів США, строк повернення кредиту до 25 травня 2017 року і розмір ануїтетного платежу у розмірі 314 доларів США. (т.1 а.с.13).

15 вересня 2011 року ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3 укладена додаткова угода №2 до кредитного договору від 25 травня 2007 року, згідно умов якої сторони, зокрема визначили заборгованість за кредитним договором у сумі 17 153,72 долари США, розмір ануїтетного платежу у сумі 214,65 доларів США і строк погашення кредиту до 25 травня 2032 року (т.1 а.с.14).

15 вересня 2011 року між ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №№1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року (т.1 а.с.16-25).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №1601/0507/88-208-Р-1 від 15 вересня 2011 року, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року (т.1 а.с.26-27).

14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначеним цим договором, ПАТ «Омега Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта-Банк» замінює ПАТ «Омега Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Омега Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Омега Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №2035 від 14.08.2013 ПН Київського міського округу ОСОБА_4Г.) (т.1 а.с.37-42).

Відповідно до зазначеного договору ПАТ «Дельта-Банк» отримав право вимоги за кредитним договором №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року на суму 16 677,69 доларів США (т.2 а.с.135).

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «Дельта Банк», загальна сума заборгованості станом на 21.08.2014 року складає 276 103 грн. 17 коп., з яких: 16 781,88 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 220057,27 грн. тіла кредиту; 4 274,14 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 56 045,90 грн., відсотків (т.2 а.с.187).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29 грудня 2016 року визнано недійсним (з моменту його укладення) договір поруки №1601/0507/88-208-Р-1 від 15.09.2011, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 Визнано недійсним (з моменту укладення) договір про внесення змін і доповнень №3 до кредитного договору №1601/0507/88-208 від 25.05.2007, укладений між АТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 Рішення суду набрало чинності 31 січня 2016 року (т.2 а.с.24-25).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості та відмовляючи в задоволенні позову про стягнення коштів з ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки з поручителем визнано недійсним, а вимоги, предявлені до ОСОБА_3, є обґрунтованими.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Згідно вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобовязана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У підтвердження наявності заборгованості за укладеним кредитним договором Банк долучив до позову розрахунок заборгованості (т.2 а.с.133, 187), завірену світлокопію витягу з договору про відступлення права вимоги (т.2 а.с.134, 256-261), копії досудових вимог (т.1 а.с.33), копії виписок по особовим рахункам ОСОБА_3 (т.2 а.с.188-219), копію заяви на видачу готівки (т.2 а.с.220,243).

Твердження апеляційної скарги про недоведеність факту отримання ОСОБА_3 кредитних коштів, обумовлених договором, спростовуються додатковими угодами до кредитного договору №1 від 13 червня 2008 року і №2 від 15 вересня 2011 року, які підписані ОСОБА_3 та у яких визначений розмір заборгованості (т.1 а.с.13 15, т.2 а.с.229,230).

Не можуть бути прийняті до уваги також доводи апеляційної скарги про те, що сума заборгованості у договорі про відступлення права вимоги визначена у національній валюті (гривні), оскільки із завіреної копії витягу з Додатку №1 до цього договору вбачається, що фактичний розмір заборгованості у валюті кредиту за станом на 14 серпня 2003 року становить 16 677,69 доларів США (т.2 а.с.135).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та визнає, що наведені письмові докази у їх сукупності підтверджують як факт видачі ОСОБА_3 кредитних коштів, так і наявну заборгованість за укладеним кредитним договором.

Окрім того, за клопотаннями представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Октябрський районний суд м.Полтави ухвалою від 11 квітня 2017 року призначав судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої ставив питання належності підпису на кредитному договорі ОСОБА_3, витрати за проведення якої були покладені на ОСОБА_3А.(т.3 а.с.37).

Повідомлення про необхідність проведення оплати за експертизу надсилались експертною установою та районним судом на адресу ОСОБА_3 рекомендованим листом, проте, повертались неврученими адресату із зазначенням причини повернення «За закінченням терміну зберігання» (т. 3 а.с.46, 51,52-53).

У зв'язку з непроведенням оплати матеріали справи 12.10.2017 року були повернуті до місцевого суду без виконання експертизи (т. 3а.с. 54).

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України (у редакції 2004 року), особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд в прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна ОСОБА_7 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_3 та його представник, які були обізнані про необхідність оплати вартості експертизи, не виявили розумної зацікавленості та (або ж) ініціативи у питанні забезпечення проведення експертизи. При цьому після відновлення провадження у справі представник ОСОБА_2, який був присутнім у судовому засіданні 27 жовтня 2017 року (т.3 а.с.72), не скористався правом наполягати на проведенні експертизи повторно із забезпеченням обовязку оплатити вартість її проведення.

Отже, суд першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ст.146 ЦПК України (у редакції 2004 року) визнав доведеним факт укладення ОСОБА_3 кредитного договору №1601/0507/88-208 від 25 травня 2007 року.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст..375, ст..382, ст..384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24.01.2018 року.

Головуючий судя ОСОБА_1

Судді: В.М. Триголов

ОСОБА_8

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов