АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1145/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, пені, позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 27 липня 2015 року позовну заяву в частині вимог про позбавлення батьківських прав повернуто позивачу для звернення до належного суду.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів.

Ухвалами суду від 19 червня 2017 року роз'єднано вимоги про стягнення аліментів та пені в окреме провадження, а вимоги у частині стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 29 145 грн. 69 коп. - залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 зазначено, що 03 червня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який 25 грудня 2001 року було розірвано, а постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2002 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх його видів заробітку.

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по сплаті аліментів, з урахуванням уточнень до позову від 19 червня 2017 року, ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_4 пеню за період прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2014 року по 01 травня 2016 року, в сумі 166149 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 пеню за прострочення аліментних виплат з квітня 2014 року по листопад 2016 року (включно), призначених йому за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 2-885-1/02, у розмірі 12 221 грн. 94 коп., а також стягнуто в дохід держави судовий збір, в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, оскільки відповідач є військовослужбовцем Служби безпеки України, а також учасником бойових дій, які тривають на території Донецької та Луганської областей, а отже, на нього не може бути покладено обов'язок зі сплати штрафних санкцій за прострочення виконання аліментних зобов'язань, відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості з підстав неотримання заробітної плати в період з квітня 2014 року по червень 2014 року, а також належної сплати аліментів в період з грудня 2015 року по квітень 2016 року шляхом здійснення відповідних відрахувань із його заробітної плати й пред'явлення виконавчого листа до виконання 31 жовтня 2015 року, що свідчить про своєчасну сплату відповідачем аліментів та відсутність вини відповідача, а також порушення судом першої інстанції правил підсудності даної цивільної справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши представник ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, з 03 червня 2000 року по 25 грудня 2001 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2002 року з ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) (а.с.8-10,58 т.1).

Встановлено, що 11 жовтня 2003 року позивачка вступила у шлюб зі ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.11 т.1).

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суд першої інстанції обґрунтовано відкрив провадження у цивільній справі, остільки згідно із правилом альтернативної підсудності, встановленим ч. 1 ст. 110 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час прийняття позову, позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, й як убачається з матеріалів справи, місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_1, яка відноситься до Святошинського району м. Києва, а однією із заявлених позовних вимог було стягнення аліментів (а.с.1-7 т.1).

Дія Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» на виниклі між сторонами правовідносини не поширюється.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в зазначених частинах.

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з підстав його доведеності та визнав розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів, в сумі 12 221 грн. 94 коп., за період з квітня 2014 року по листопад 2016 року.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення районний суд обґрунтовано керувався положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, проте не правильно витлумачив їх зміст.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року видано дублікат виконавчого листа № 2-885-1/02 від 13 березня 2002 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів, проте, дублікат виконавчого листа ОСОБА_5 було пред'явлено до примусового виконання лише 31 жовтня 2015 року (а.с.73 т.1, 48 т.2).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Бучка В.Ю. від 06 листопада 2015 року, на підставі виконавчого листа № 2-885-1/02, виданого Святошинським районним судом м. Києва 22 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини доходів, було відкрито виконавче провадження й виконавчий лист направлено до виконання по місцю роботи боржника (а.с.93, 12, 123 т.1).

Зі справи убачається, що на підставі заяви позивачки 06 листопада 2015 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості з аліментів, відповідно до якого встановлено заборгованість ОСОБА_4 по платежах за період з квітня 2014 року по 01 листопада 2015 року, в сумі 24 188 грн. 75 коп., який у подальшому уточнено по 01 грудня 2015 року й встановлено розмір заборгованості, у сумі 29 145 грн. 69 коп. (а.с.92, 134-136 т.1).

Отже, матеріалами справи доведено, що позовні вимоги про стягнення пені на не нараховану у встановленому законом порядку заборгованість по аліментах ОСОБА_5 було заявлено у липні 2015 року, а виконавчий лист по сплаті аліментів позивачкою був пред'явлений до примусового виконання 31 жовтня 2015 року, коли і було визнано доведеним наявність у ОСОБА_4 заборгованості по аліментах (а.с.1 т.1, 48 т.2).

Встановлено, що у примусовому порядку, визначеному положеннями Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду про стягнення з відповідача аліментів у період з квітня 2014 року по листопад 2015 року, не перебувало.

Отже, відсутність доказів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» виключає факт ухилення боржника від сплати аліментів, тобто вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня, а ця обставина унеможливлює правові підстави до нарахування пені.

ОСОБА_5 зазначено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 аліментів перебував на виконанні на території АР Крим до квітня 2014 року.

Разом з тим, питання видачі дублікату виконавчого листа позивачкою було заявлено лише у липні 2015 року, а після його видачі 22 липня 2015 року, пред'явлено до примусового виконання за сплином також значного періоду часу - 31 жовтня 2015 року.

При цьому, суд першої інстанції не врахував й те, що як свідчать матеріали справи, з грудня 2015 року виконавчий лист перебував на примусовому виконанні по місцю роботи боржника - Служба безпеки України, а тому необґрунтовано визнав доведеним наявність підстав до нарахування пені в період з квітня 2014 року по листопад 2016 року.

Не дано судом оцінки під час вирішення питання стягнення пені за період з лютого 2016 року й змісту долучених до справи матеріалів, у відповідності до яких по місцю роботи ОСОБА_4 на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист, виданий Овідіопольським районним судом Одеської обл. про стягнення з 01 лютого 2016 року з боржника на користь ОСОБА_8. аліментів у розмірі 1/2 частини його заробітку на утримання дітей - доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 (а.с.137-139 т.1).

Окрім цього, суд першої інстанції стягнув з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період, коли із його заробітної плати здійснювалося відрахування аліментів на утримання дитини.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що в період з квітня 2014 року по червень 2014 року ОСОБА_4 отримував заробітну плату, а також доведено добровільну сплату ним аліментів за травень та липень 2014 року, що також залишилося поза увагою суду.

Встановлено, що починаючи з грудня 2015 року по листопад 2016 року з заробітної плати відповідача здійснювалося утримання аліментів у розмірі відсоткової частини від заробітку, в тому числі за період з грудня 2015 року по квітень 2016 року, було утримано заборгованість, у розмірі 9 922 грн. 38 коп.

Отже, питання стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів може мати місце при наявності доказів ухилення боржника від сплати аліментів під час примусового виконання рішення суду, тобто вчинення ним умисних дій, пов'язаних з невиконанням рішення суду згідно виконавчого листа.

Разом з тим, долучені до справи докази свідчать про безпідставність нарахування пені, остільки після пред'явлення виконавчого листа боржник негайно приступив до його виконання.

Суд першої інстанції, в порушення ст. 196 СК України, не врахував відсутність вини ОСОБА_4 в утворенні заборгованості щодо сплати аліментів на утримання дитини, а також стягнув з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період, коли із його заробітної плати здійснювалося відрахування аліментів на утримання дитини.

Отже, ухвалюючи оскаржуване рішення районний суд, порушивши норми матеріального права, дійшов необґрунтованих висновків про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах та стягнення пені.

За таких обставин, рішення районного суду в частині задоволених вимог та стягнення судового збору, в сумі 640 грн., підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід постановити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року в частині задоволених вимог та стягнення судового збору, в сумі 640 грн. скасувати та постановити по справі в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: