Номер справи 623/1786/18
Номер провадження 2-н/623/152/2018
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у видачі судового наказу

30 липня 2018 року Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Гуренко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення на її користь на утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини.

Розглянувши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Заявник звернулася до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Згідно повідомлення, яка надійшла до суду на запит вбачається, що інформація про реєстрацію місця проживання відносно ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Заявник просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Вимоги статті 161 ЦПК України є конкретними і не містять альтернативи.

Згідно з ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявниця вказує на то, що син мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Але як вбачається з доданих до заяви документів, заявниця не надала належних та допустимих доказів того, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживає разом із заявницею та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не надає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявниця не дотрималась вимог п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, а саме: не додала до заяви документи, що підтверджують обставину того, що дитина проживає разом з нею, та оскільки заявлені вимоги ОСОБА_1 не передбачені ст. 161 ЦПК України як такі, що підлягають розгляду в порядку наказного провадження, їй належить відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 160, 161, п. 3 ч. 1 ст. 165, ст. 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя М.О. Гуренко