САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/6017/17
Провадження № 2/206/178/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2018 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних та дозвільних процедур ОСОБА_1 міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про усунення їй перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №2 по вул. Памірська в м. Дніпро зы зняттям його з реєстраційного обліку за цією ж адресою, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить будинок №2 по вул. Памірська в м. Дніпро. В 2004 році її син ОСОБА_3 отримував паспорт та зареєструвався за місцем свого проживання, а саме в спірному будинку. В 2013 році її син одружився, а в 2014 році разом з дружиною виїхав до Автономної республіки Крим. Після цього син за місцем мешкання більше не проживав. Вона не перешкоджала проживати йому у належному їй будинку. Відповідач залишив будинок добровільно. У звязку з тим, що відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік, вважала, що він втратив право користування цим будинком.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності та наполягала на задоволенні її позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, а саме визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №2 по вул. Памірська в м. Дніпро зі зняттям його з реєстраційного обліку за цією адресою. Також додатково зазначив, що не проживає у спірному будинку з 2014 року. Будинок полишив добровільно у звязку зі зміною сімейних обставин..

Від представника третьої особи Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшла заява про розгляд справи в його відсутності.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що будинок №2 по вул. Памірська в м. Дніпро (ОСОБА_1) належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-1764 (а.с.7,8).

Тож, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з копії домової книги про зареєстрованих осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Памірська,2 (а.с.10), відповідач ОСОБА_3 є сином позивача та зареєстрований у спірному житловому приміщенні на правах члена сімї власника житла з 07.05.2004 року.

Факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів.

З копії акту, вбачається, що відповідач у будинку №2 по вул. Памірській в м. Дніпро не мешкає з 2014 року, його особистих речей в будинку не має (а.с.13).

Крім того, відповідач в заяві адресованій суду не заперечував факту того, що не проживає у спірному будинку з 2014 року, поважності причин свого не проживання не наводив, а навпаки просив суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_3 на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Дніпро, вул. Памірська,2.

Тож , позовні вимоги ОСОБА_2, слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПКУкраїни, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 (серія та номер паспорта АМ1996005, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( серія та номер паспорта АН215046), таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №2 по вул. Памірська в м. Дніпро, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Зайченко С.В.