У Х В А Л А

18 січня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

Головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить: поділити спільне майно подружжя згідно наступного порядку:

1.Визнати за позивачем право особистої приватної власності на 1/4 частку трикімнатної квартири №16, що розташована за адресою: м.Рівне, вул. Дубенська, 44;

2.Припинити право спільної сумісної власності відповідача на 1/4 частку трикімнатної квартири №16, що розташована за адресою: м.Рівне, вул. Дубенська, 44;

3.Визнати за позивачем право особистої приватної власності на нежитлове приміщення №17, за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14;

4.Припинити право спільної сумісної власності відповідача на нежитлове приміщення №17, за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14;

5.Визнати за відповідачем право особистої приватної власності на нежитлове приміщення №15, за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14;

6.Припинити право спільної сумісної власності позивача на нежитлове приміщення №15, за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14.

Ухвалою від 27 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 11 грудня 2017 року за заявою позивача було накладено арешт на: 1. 1/4 частку трикімнатної квартири №16, що розташована за адресою: м.Рівне, вул. Дубенська, 44, яка належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СР №973187 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 25 липня 2003 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2); 2.Нежитлове приміщення №15, що розташоване за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14, загальною площею 71,9 м.кв., яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СР №973187 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 25 липня 2003 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2); 3.Нежитлове приміщення №17, що розташоване за адресою: м.Рівне, вул. Буковинська, 14, загальною площею 63,3 м.кв., яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СР №973187 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 25 липня 2003 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2).

16 січня 2018 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог де, окрім первісних позовних вимог, також просить поділити автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito 113 CDI 2143», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, шляхом визнання за позивачем права особистої приватної власності на даний автомобіль, та припинення за відповідачем права спільної сумісної власності на частку у даному автомобілі.

Разом із заявою про збільшення позовних вимог позивач 16 січня 2018 року подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом: накладення арешту на автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito 113 CDI 2143», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на манно.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є поділ спільного сумісного майна колишнього подружжя та визнання права приватної власності на спільне сумісне майно за позивачем, зокрема на транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Vito 113 CDI 2143», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3.

Згідно інформаційної довідки Регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області від 09 січня 2018 року вищезазначений автомобіль належить відповідачу.

З огляду на те, що предметом позову є визнання права приватної власності на зазначене вище рухоме майно, такий захід забезпечення позову як арешт може забезпечити подальше виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження вказаного рухомого майна третім особам та вчинення будь-яких інших дій відносно вказаного рухомого майна, у звязку з чим, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів, тому ухвалу слід направити для негайного виконання Регіональному сервісному центру МВС у Рівненській області та Рівненському міському відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Керуючись ст.ст.150, 153, 157, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, НОМЕР_5, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 23 березня 2004 року, зареєстроване місце проживання: 33000, АДРЕСА_1) про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mersedes-Benz Vito 113 CDI 2143», 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_6, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 25 липня 2003 року, зареєстроване місце проживання: 33000, м.Рівне, вул. Полковника Тютюнника, 2А, кім.11).

Копію ухвали надіслати Регіональному сервісному центру МВС у Рівненській області та Рівненському міському відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.О. Першко