Провадження № 2/520/6531/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 за участю третьої особи Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В:

31.10.2018 року до Київського районного суду м.Одеси з позовом про зняття арешту, діючи в інтересах ОСОБА_1, як його представник звернувся ОСОБА_3, в якому просить скасувати заходи забезпечення, застосовані відповідно до постанови від 18.11.2003 року №В/8-61 Першого відділу ДВС Приморського РУЮ м.Одеси у вигляді арешту на нерухомість 1/3 квартири АДРЕСА_1; зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Представник позивача ОСОБА_4 до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи Першого Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі.

Відзиву з боку відповідача до судку не надходило.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року , постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1997 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, виданого г на підставі розпорядження від 19.03.1997 року №95066 ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частках кожному належить на праві власності квартира №47 у будинку №42 по вул. ак. Корольова у м.Одесі, загальною площею 48,5 кв.м.

02.08.2016 року померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина на її частку квартири, спадкоємцем якої є ОСОБА_7. При оформленні спадкових прав, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, виявлено обтяження за №8196230 1/3 частки квартири, що належить позивачу, підставою виникнення обтяження є постанова без номеру від 18.11.2003 року Першого ВДВС Приморського РУЮ м.Одеси, обтяження зареєстроване 17.11.2008 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою (архівна дата 26.11.2003, архівний номер: 4014836ODESSA1 №реєстра 5193-2003, внутр..№ 0В01813В2СF45B2F6B35.

Так відповідно до постанови №В/8-61 від 18.11.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зазначено боржника , який мешкає АДРЕСА_3, яким є ОСОБА_1, а відповідно до довідки БТІ №4205 від 31.10.2003 року, зазначено, що за боржником зареєстрована нерухомість, а саме квартира АДРЕСА_4 та 1/3 частина квартир №47 у будинку 42 по вул. ак. Корольова у м.Одесі. Однак, як зазначає позивач, він ніякого відношення до вказаної особи не має, більш того взагалі не знає хто він. Стороною у судовій справі також не перебував.

При зверненні до виконавчої служби з вимогою про скасування арешту, позивача повідомлено , що виконавче провадження в межах якого накладено арешт було знищено.

Як вбачається з довідки керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2018 року вх№1021218/18 повідомлено, що справа №2-927/2000 з архіву суду була вилучена до знищення, у звязку із спливу встановленого строку зберігання, рішення в архіві суду відсутнє.

Ці факти підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції від 16.02.2010 року (надалі Закон №606) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом (п.8 ч.1). Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Згідно з ч.2, 3 ст.38 Закону №606, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.2,3 ст. 59 Закону №606 у разі сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.

Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець.

02.06.2016 року було прийнято новий закон України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч.1, 2 ст.40 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено.

Наразі, існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п. п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України N 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.

Як визначено п. 9.10 вказаного Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, в т.ч. у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності.

Керуючись ст.ст. 263-265, 267 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 за участю третьої особи Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з майна, що належить ОСОБА_1, а саме з 1/3 частини квартири 47 у будинку 42 по вул. ак. Корольова у м.Одесі, що накладено на підставі постанови б/н від 18.11.2003 року винесену Першим відділом ДВС Приморського РУЮ міста Одеса.

Скасувати запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 8196230, обтяження зареєстроване 17.11.2008 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою ( архівна дата 26.11.2003, архівний номер: 4014836ODESSA1 №реєстра 5193-2003, внутр..№ 0В01813В2СF45B2F6B35.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.