Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1945/17

номер провадження 2/695/139/18

12 січня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря Бреуса В.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

та представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Пальміра (нова назва: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край) до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю Гранекс-Черкаси про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди,

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра», яке в подальшому було перейменоване на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край, звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Кропивна», повним правонаступником усіх прав та обовязків якого є сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра», яке в подальшому було перейменоване на сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край та ОСОБА_4 03.11.2009 року був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачу в користування була передана земельна ділянка, площею 3,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 06.12.2011 року сторони вказаного договору оренди землі уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 03.11.2009 року, якою продовжили строк його дії до 31.12.2016 року.

Вказаний договір та відповідні зміни до нього були зареєстровані у встановленому законодавством порядку, а тому позивач набув усіх відповідних прав оренди вказаної земельної ділянки.

11.11.2016 року, у звязку із закінченням строку дії договору оренди вказаної земельної ділянки, позивач звернувся до ОСОБА_4 із відповідним листом з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. У відповідь на запропоновані умови на адресу позивача надійшло повідомлення ОСОБА_4 з відмовою у поновлення дії договору оренди, із змісту якого вбачається, що останню не влаштовувало ряд запропонованих позивачем умов, а тому позивач, проаналізувавши свої фінансові можливості 08.02.2017 року повторно звернувся до ОСОБА_4 із з новою пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки та запропонував кращі умови договору, збільшивши орендну плату порівняно із договором оренди землі від 03.11.2009 року. В подальшому відповідач на запропоновані нові умови договору не відповідав. Позивач наполягає, що в ході проведення вказаних вище переговорів із відповідачем, йому стало відомо, що ОСОБА_4 та ТОВ «Гранекс-Черкаси» 05.01.2017 року зареєстрували договір оренди землі, на земельну ділянку, яка є предметом переговорів між позивачем та ОСОБА_4, а умови вказаного договору оренди землі є значно гірші ніж умови запропоновані позивачем, та які ОСОБА_4, в порушення вимог ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» не було запропоновано позивачу, який має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, та які в разі отримання відповідної пропозиції були б ним беззаперечно прийняті. Такі дії відповідачів, на думку позивача, не узгоджуються ні з договором оренди земельної ділянки укладеним раніше, ні з положеннями земельного законодавства та грубо порушують переважне право позивача на поновлення договору оренди землі. За таких обставин, при укладенні договору оренди землі із новим орендарем ОСОБА_4 не дотрималася вимог чинного законодавства та порушила переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, а тому позивач наполягав на визнанні недійсним договору оренди землі укладеного між відповідачами та наполягав на визнанні додаткової угоди до договору оренди землі від 03.11.2009 року, з моменту набрання чинності судового рішення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та надав суду пояснення аналогічні поясненням викладеним в позовній заяві, наполягаючи на тому, що підписані умови договору оренди землі між відповідачами є значно гіршими за умови, які пропонував позивач ОСОБА_4І, окрім того остання не повідомила позивача щодо наміру укладення нового договору оренди землі з новим орендодавцем, та надала необґрунтовану відмову у продовженні дії договору оренди землі, чим обмежила узгодження істотних умов договору і обмежила реалізацію позивачем першочергового права на поновлення договору оренди землі. За таких обставин представник позивача наполягав на задоволенні вказаного позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, однак направила до суду заяву, згідно з якою розгляд справи просила проводити за її відсутності, позов не визнала.

Представники ТОВ «Гранекс-Черкаси» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували та надали суду пояснення аналогічні поясненням викладеним в запереченні проти позову, які отримані судом 02.10.2017 року. Відповідно до вказаного заперечення ТОВ «Гранекс-Черкаси» вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки термін дії угоди і оренди земельної ділянки закінчився 31.12.2016 року, а сторони уклали новий договір оренди вказаної вище земельної ділянки 01.01.2017 року, попередньо повідомивши позивача про небажання ОСОБА_4, як власника вказаної земельної ділянки продовжувати строк дії вказаного вище договору оренди. Окрім того, умови нового договору оренди землі значно вигідніші для орендодавця, аніж запропоновані позивачем, так розмір орендної плати було встановлено 7% на відміну від СТОВ «Пальміра» - 5%. З 26.01.2017 року розмір орендної плати було підвищено до 9,5 %; пропозиція позивача про укладення додаткової угоди з 9,5 % орендної плати була надіслана ОСОБА_4 лише 08.02.2017 року, тобто після укладення договору оренди з ТОВ «Гранекс-Черкаси», тобто на момент укладення та реєстрації вказаного договору оренди землі земельна ділянка була вільна від будь-яких обтяжень майнового характеру. Окрім того ТОВ «Гранекс Черкаси», у своїх запереченнях зазначав, що про наявність оспорюваного договору оренди земельної ділянки позивачу було відомо ще 07.02.2017 року, з дати отримання листа від ТОВ «Гранекс - Черкаси» № 16 з переліком орендованих земельних ділянок, тому строк визначений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем пропущений. За таких обставин, посилаючись на вимоги чинного законодавства стосовно вільного вибору контрагента при укладенні договорів, відповідач вважав вказаний позов необґрунтованим та таким, який задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, всі докази, які були надані сторонами судом дослідженні, суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи в загальному позовному провадженні за діючими нормами ЦПК України, які набрали чисті 15.12.2017 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не заперечується, ОСОБА_4, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЧР №024952 є власником земельної ділянки площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно з договором оренди землі №142 від 03.11.2019 року перебувала в оренді ТОВ «Кропивна».

Згідно з п. 8 вказаного вище договору оренди землі, вказаний договір укладено з 01.01.2010 по 31.12.2014 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У подальшому сторони уклали додаткову угоду від 06.12.2011 року, якою внесли зміни до п. 8 договору оренди землі та, серед іншого, визначили, що вказаний договір укладено строком до 31.12.2016 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як вбачається із матеріалів справи позивач направив відповідачу 11.11.2016 року повідомлення про поновлення договору із направленням проекту додаткової угоди до вказаного вище договору оренди землі, якою пропонував ОСОБА_4 продовжити термін дії договору на 10 років, з виплатою орендної плати 7% від нормативно-грошової оцінки землі.

Отримання вказаного вище повідомлення ОСОБА_4 стверджується доказами доданими до матеріалів справи, однак, як вбачається із матеріалів справи, остання направила на адресу позивача відповідне повідомлення, яке позивачем отримане 02.12.2016 року, що стверджується відповідною відміткою позивача на ньому, відповідно до якого остання відмовилася продовжувати із позивачем договір оренди землі, так як її не влаштовували умови договору щодо орендної плати у грошовій та натуральній формі, та просила по закінченні строку дії договору повернути їй її земельну ділянку.

Суд зважає, що отримання вказаного повідомлення від ОСОБА_4 позивачем не заперечувалася, а отже останній знав, що ОСОБА_4 не бажає в подальшому продовжувати орендні відносини із позивачем.

За приписами частини першої статті 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і, виходячи зі змісту статей 210, 640 ЦК України та статті 18 Закону України "Про оренду землі", є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 01.01.2017 року уклала договір оренди земельної ділянки, площею 3,2067 га, із ТОВ «Гранекс-Черкаси», який був зареєстрований в установленому законодавством порядку 05.01.2017 року, що стверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію іншого речового права №77925472 від 11.01.2017 року.

Таким чином судом встановлено, що договір оренди землі між відповідачами був укладений після закінчення строку дії попереднього договору оренди із письмовим повідомленням відповідачем позивача про небажання в подальшому продовжувати дію попереднього договору оренди землі.

Із матеріалів справи та за поясненнями самого представника позивача вбачається, що позивач звернувся до ОСОБА_4 із повторним листом про поновлення договору оренди землі лише 08.02.2017 року, яким пропонував збільшити розмір виплати орендної плати за користування землею до 9.5% від нормативно-грошової оцінки землі, тобто вказана пропозиція позивача власнику земельної ділянки була надіслана останньому через два місяці після отримання відмови від відповідача та через місяць після укладення між відповідачами оспорюваного договору оренди землі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач ТОВ «Гранекс-Черкаси» листом №16 від 03.02.2017 року просило СТОВ «Пальмира» виділити земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до якого також було надано список орендованих земельних ділянок, серед яких і земельна ділянка ОСОБА_4, даний лист було отримано СТОВ «Пальміра» 07.02.2017 року.

Як ствердили представники ТОВ «Гранекс-Черкаси», і не заперечував представник СТОВ «Пальміра», між товариствами було проведено розподіл полів та відповідно до зареєстрованих ТОВ «Гранекс-Черкаси» угод виділено єдиний земельний масив у межах Кропивнянської сільської ради площею 450 га.

За таких обставин вбачається, що про наявність оспорюваного договору оренди земельної ділянки позивачу було відомо ще 07.02.2017 року, з дати відповідного листа від ТОВ «Гранекс - Черкаси» № 16 з переліком орендованих земельних ділянок, тому строк визначений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем пропущений.

При вирішенні вказаної справи суд враховує правові позиції висловлені Верховним Судом України у справах №6-219цс14 від 25.02.2015 року та №6-146цс16 від 23.03.2016 року, згідно з якими орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

У справі, що розглядається судом встановлено, що ОСОБА_4 письмово повідомила позивача про відмову у поновленні договору оренди землі, та фактично висловила волевиявлення стосовно укладення вказаного договору.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 93, ч. 4 ст. 124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. За змістом частини 2 статті 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Таким чином судом вбачається, що обґрунтування позивачем позовних вимог переважним правом на поновлення договору оренди землі є незаконним, так як передбачене ч.1 ст.33 Закону України "Про оренду землі" та ч.1 ст.777 ЦК України, порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, матиме місце при укладенні договору оренди із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати своє переважне право та погодження орендодавця із його умовами.

Твердження позивача про те, що він продовжував користуватися вказаною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою. Переважне право поновити договір оренди на новий строк можливе лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати таке право.

Крім того, стаття 764 Цивільного кодексу України також передбачає правовий механізм поновлення договору найму, що зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що, по-перше, наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Таким чином, направивши позивачу лист-повідомлення про відмову в продовженні дії договору, у зв'язку з чим необхідно виконати обов'язок щодо повернення об'єкта оренди, відповідач скористався своїм правом вільно розпоряджатися своєю власністю, а продовження позивачем користування орендованою земельною ділянкою та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди за наявності заперечень орендодавця не є підставою для поновлення договору оренди землі.

Щодо пояснень представника позивача, стосовно невигідності умов договору оренди, який укладений між відповідачами, порівняно із запропонованим договором оренди позивачем, який був надісланий 11.11.2017 року ОСОБА_4, суд зазначає, що з договору оренди землі від 01.01.2017 року, який укладений між відповідачами вбачається, що орендна плата встановлена в розмірі 7% та складає 6967,89 грн.. В той час як ТОВ «Пальміра» запропонувала 11.11.2016 року ОСОБА_4І 7% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7573,80 гривни без відрахування податків та обов'язкових платежів. Відповідно до пункту 4.3 проекту договору із цієї суми підлягали до відрахування податок з доходів фізичних осіб на інші обов'язкові платежі, що до сплати становило 6096,91 гривню. Окрім того ТОВ «Гранекс-Черкаси» виплачує одноразову премію за укладення договору оренди землі у розмірі 2500 грн., а також одноразові грошові виплати у розмірі 650 грн., виплата яких стверджується відповідними наказами, які додані до матеріалів справи. Крім того ТОВ «Гранекс-Черкаси» надає інші пільки та допомоги орендодавцям, які не входять до суми виплати орендної плати.

У матеріалах справи містяться докази того, що ТОВ «Гранекс Черкаси» надає додаткові послуги орендодавцям, які більше вигідніші (премія при укладенні договору оренди, надаються додаткові кошти при весняних роботах та інший ряд послуг у домашньому господарстві).

У подальшому розмір орендної плати був збільшений до 9,5% від нормативно-грошової оцінки землі, що стверджується наказом №6-Г від 26.01.2017 року. Суд зважає, що ОСОБА_4 не заперечувала проти збільшення суми виплати орендної плати, а проект договору позивача про відповідне збільшення суми орендної плати до 9,5% був надісланий ОСОБА_4 лише 08.02.2017 року.

Таким чином, ТОВ «ГРАНЕКС-ЧЕРКАСИ» ОСОБА_4 були запропоновані кращі умови договору оренди, що відповідно до чинного законодавства давало їй право зробити вибір на кращих для себе умовах.

Суд також вважає невиправданим посилання позивача на те, що ОСОБА_4 не повідомила останнього щодо наміру укладення нового договору оренди землі з новим орендодавцем, оскільки, як встановлено судом, договір оренди землі між відповідачами був укладений вже коли попередній договір оренди землі припинив свою дію, тобто земельна ділянка вже була вільною від будь-яких обтяжень, а сама ОСОБА_4 попередила позивача про свою незгоду із запропонованими новими умовами договору, яка отримана позивачем, ще в період дії договору оренди землі, який був укладений із позивачем, однак останній не вчинив жодних дій для вирішення питання продовження дії вказаного договору оренди землі, зміни розміру орендної плати, чи наданні інших послуг ОСОБА_4. Натомість, з незрозумілих причин, позивач звернувся до останньої із новою пропозицією про поновлення договору оренди землі лише 08.02.2017 року., тобто вже після припинення його дії.

Таким чином, СТОВ «Пальміра» в місячний строк, з моменту початку переговорів (узгодження) з орендодавцем істотних щодо умов майбутнього договору оренди земельної ділянки, не досягло згоди з орендодавцем. Натомість лист з новими умовами договору було надіслано орендодавцю лише 08.02.2017 року, після спливу більш, як двох місяців з моменту отримання листа ОСОБА_4, та після місячного терміну закінчення попереднього договору оренди землі (31.12.2016 року).

Доказів оскарження та наявності судового рішення, щодо відмови, а також наявного зволікання в укладенні додаткової угоди зі сторони СТОВ «Пальміра» не надано.

Посилання позивача на правову позицію Верхового Суду України, викладену у постанові по справі № 6-219цс 14 від 25.02.2015 року не є вірним, оскільки там міститься висновок при відмінних обставинах справи орендарем було надіслано пропозицію про поновлення договору оренди землі; орендодавцем у встановлений строк не було надіслано відмову у поновленні договору на новий строк; укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем на таких самих умовах, які запропоновані попереднім орендарем.

Натомість судом враховується правова позиція, яка висловлена у постанові Верховного Суду України по справі № 6-2027цс15 від 13.04.2016 року, згідно якої недотримання процедури поновлення строку дії договору оренди землі, встановленою ст. 33 Закону України «Про оренду землі», тягне за собою втрату у орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати по справі, відповідно до ст.141 ЦПК України, позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючисьст., ст. 203, 215, 626, 628, 629, 638, 651, 764, 792 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.,ст. 10, 141, 264, 265ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю Пальміра (нова назва: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю Гранекс-Черкаси про визнання недійсним договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дати виготовлення повного тексту рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний головуючим 17 січня 2018 року