Справа № 539/3651/18
Провадження № 2-о/539/161/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі : головуючого судді Грузман Т.В.

з участю секретаря Павличенко О.А.,

представника заявника ОСОБА_1

та представника заінтересованої особи Чеберяка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні,-

В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.
В заяві вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хабаровськ. У 1980 році його батьки переїхали проживати в м. Лубни Полтавської області.
В 1964 році він закінчив 8 класів Лубенської середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи №3 з виробничім навчанням в м. Лубни. Після закінчення школи працював учнем слюсаря заводу «Комунар» та працівником Одіяло-войлочної фабрики.
30.12.1967 року був прийнятий на військовий облік в Лубенському військовому комісаріаті. В період з 1967 року по 1970 рік навчався в Сумському артилерійському училищі.
З 1970 року вступив до збройних сил СРСР і закінчив військову службу в 1993 році постійно проживаючи в Краснодарському краї м. Гарячий Ключ.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лубни померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті, він як єдиний спадкоємець успадкував майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Успадкувавши будинок він фактично більшість часу проживає в м. Лубни та має намір проживати тут постійно, однак для цього йому необхідно набути дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції, оскільки він є особою пов`язаною з Україною за територіальним походженням. Для набуття цього права йому необхідно підтвердити факт постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року.
На підставі вищевикладеного, заявник прохає встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року, а саме з 1957 року до 1970 року, для в`їзду в Україну з метою постійного проживання в ній, відповідно до Закону України «Про імміграцію».
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 (довіреність від 03.10.2018 року) вимоги заяви підтримав, прохає їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області - начальник Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Чеберяк С.М. проти задоволення вимог ОСОБА_2 не заперечує. При цьому зазначив, що встановлення такого факту сприятиме заявнику у набутті дозволу на іміграцію поза квотою.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно ст. 1 Закону України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за

територіальним походженням;

Частиною другою ст. 9 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав,подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хабаровськ Російської Федерації. Його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).
Батьки заявника переїхали проживати в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією домової книги (а.с.13-20).
В 1964 році він закінчив 8 класів Лубенської середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи №3 з виробничім навчанням в м. Лубни Полтавської області Україна, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії НОМЕР_1 від 15.06.1964 року (а.с.12). Після закінчення школи працював учнем слюсаря заводу «Комунар» та працівником Лубенської одіяло-войлочної фабрики, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.35-40).
30.12.1967 року був прийнятий на військовий облік в Лубенському військовому комісаріаті. В період з 1967 року по 1970 рік навчався в Сумському артилерійському училищі, що підтверджується копією диплому (а.с.34).
З 1970 року заявник вступив до збройних сил СРСР і закінчив військову службу в 1993 році постійно проживаючи в Краснодарському краї м. Гарячий Ключ.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лубни Полтавської області померла мати заявника ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). Після її смерті, заявник успадкував належне їй майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2011 року (а.с.45,46). У зв`язку з цим має намір постійно проживати в Україні.
Звернувшись до Лубенського міськрайонного відділу управління ДМС України в Полтавській області, заявникові, листом від 02.10.2018 року за №5330-13275/5330-18, було роз`яснено, що він має право отримання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції, оскільки має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Однією з підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» є постійне проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. Вказаний факт має бути доведений рішенням суду (а.с.24).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, у суду є достатні підстави , що заявник постійно проживав на території України з 1957 року по 1970 рік. Іншим чином встановити даний факт заявник немає можливості, вказана обставина має важливе значення для отримання заявником дозволу на імміграцію в Україну, а тому заява про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 4,12,13,76-81,273,293,294,315-316,319, 352 ЦПК України, на підставі Закону України «Про імміграцію», Закону України «Про громадянство України», суд,
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Полтавській області про встановлення факту постійного проживання на території Україні задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Хабаровськ Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 на території України з 1957 року до 1970 року, тобто до 1991 року для в`їзду в Україну з метою постійного проживання.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Грузман Т.В.