АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/895/18 Справа № 199/3777/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з даним позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 12.03.2007 між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNI0AE00000430, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 811,15 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, надавши йому кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідач свої обов'язки щодо вчасного повернення кредиту належним чином не виконує, кредит не сплачує, в зв'язку з чим станом на 07.05.2015 року заборгованість за договором склала 22 978,26 доларів США, яка складається з: 6095,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 5044,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 838,32 доларів США - заборгованість за пенею.

Відповідач продовжує ухилятися від виконання свого обов'язку щодо погашення кредиту, в зв'язку з чим позивач просив суд стягнути дану суму кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2017 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк".

Рішення суду мотивоване тим, що кредитним договором встановлено строк дії договору - до повного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності необґрунтованою з наведених вище підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення суду та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

При цьому, апелянт зазначає, що на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом, строк позовної давності сплинув, а тому, судом безпідставно було відхилено його заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 12.03.2007 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNI0AE00000430, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 811,15 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

В зв'язку із неналежним виконанням взятих кредитних зобов'язань, станом 07 травня 2015 року у ОСОБА_2 виникла кредитна заборгованість, яка згідно розрахунку Банку становить 22 978,26 доларів США, з яких: 6095,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 5044,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 838,32 доларів США - заборгованість за пенею.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк", районний суд, обгрунтовано встановивши, що відповідач не виконує взятих на себе кредитних зобов'язань, а тому права Банку були порушені, дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, звернувся до суду з заявою, в якій просив застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити йому у задоволенні позову (а.с.77).

Згідно п. 7.1 Кредитного договору кредит надається на строк з 12 березня 2007 року по 12 березня 2012 року. Щомісяця в період сплати (з 21 по 28 число кожного місяця) Прозичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 493,83 доларів США для погашення кредитної заборгованості.

Останнє погашення кредитної заборгованості було здійснене 26 квітня 2012 року (а.с.8 зворот).

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що останній платіж було здійснено 26 квітня 2012 року, а отже саме з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, оскільки саме з цього часу виникла прострочка оплати платежів за кредитом, а з позовом до суду Банк звернувся в лише травні 2015 року, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосувати до спірних правовідносин загальний трирічний строк позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст.267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», та відмовити у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду як таке, що ухвалене без дотримання зазначених вище вимог законодавства підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк".

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова