АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1288/17-цГоловуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/109/18 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

16 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.11.2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконними рішень відповідної ради та визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області звернулося із апеляційною скаргою на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.11.2017 р.

Ухвалою судді Апеляційного суду Тернопільської області від 21.12.2017 р. апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.11.2017 р. залишено без руху, надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення апелянту ухвали, для оплати витрат судового збору в розмірі 8800 грн.

26.12.2017 р. копію вказаної ухвали судді було вручено апелянту, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 530.

Вимоги, викладені в ухвалі судді від 21.12.2017 р., було виконано не в повному обсязі, а саме сплачено судовий збір у розмірі 800 грн., що стверджується платіжним дорученням № 1800 від 26.12.2017 р.

Крім того, 10.01.2018 р. апелянт подав клопотання, у якому просив відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що Головне управління утримується за рахунок Державного бюджету України, штатний розпис та кошторис Головного управління затверджує голова Держгеокадастру. Однак,станом на 05.01.2018 р. затверджений кошторис не отримано, а відповідно відсутнє фінансування, що унеможливлює сплату судового збору у встановлені ухвалою судді строки.

Вважаю, що клопотання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно п. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції, яка діє з 15.12.2017 р., враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

У статті 5 цього Закону також встановлено перелік суб'єктів, які звільнені від сплати судового збору, серед яких органи Держгеокадастру відсутні.

Водночас, суд звертає увагу на те, що орган Держгеокадастру є державними органами, тобто суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію, а відсутність чи недостатність фінансування його діяльності не може свідчити про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного, та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю фінансування, у зв'язку із неотриманням кошторису, тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

При цьому, слід вказати, що апелянт не подав будь - яких доказів, на підтвердження обставин, на які посилається у клопотанні, і не навів інших підстав для відстрочення сплати судового збору.

Тому, вважаю, що у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Враховуючи те, що протягом наданого суддею строку вимоги ухвали суду не виконані та недоліки апеляційної скарги не усунуті, відповідно до ч. 3 ст. 185 та ч.6 ст.357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути апелянту.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Таким чином, повернення апеляційної скарги не є перешкодою в реалізації права апеляційного оскарження рішення суду, передбаченого ст.17 ЦПК України та п.8 ч.1 ст.129 Конституції України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 357 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21.11.2017 р. визнати неподаною та повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: