АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/1789/2018 Головуючий в 1 інстанції - Чех Н.А.
Унікальний № 755/8450/17 Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

29 січня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панченка М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «СКІФ» про визнання незаконним і скасування рішення та усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у задоволенні указаного вище позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року залишена без руху та надано строк для сплати судового збору - п'ять днів з моменту отримання копії ухвали. При цьому, указаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Копія ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року отримана скаржником 17 січня 2018 року.

Між тим, станом на 29 січня 2018 року, недоліки апеляційної скарги усунуто не було, судовий збір не сплачено.

19 січня 2018 року ОСОБА_2, не заявляючи повторно клопотання про звільнення від сплати судового збору, надав суду додаткові документи, зокрема, довідки з УПФУ та додаткові довідки щодо захворювань його дружини. Крім того, 24 січня 2018 року скаржником надано суду довідку з ДФС щодо відомостей про його доходи.

Разом з тим, указані документи не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України, зпідстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні положення містяться також у ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, ч. 2 ст. 8 указаного Закону міститься перелік умов, за яких суд може звільнити заявника від сплати судового збору.

Зокрема, суд може звільнити особу від сплати судового збору, якщо:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

З матеріалів справи та документів, наданих позивачем, слідує, що річний дохід позивача складає близько 27 тисяч гривень(з розрахунку 2290 грн.(розмір місячної пенсії позивача) х 12 місяців). 5 відсотків від указаної суми становить 1374 грн.

Разом з тим, сума судового збору, що визначена для сплати позивачеві відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, складає 960 грн. Тобто, указана сума не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Крім того, обставини, передбачені п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку також відсутні.

Таким чином, у суду немає правових підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, оскільки позивачем не усунуто недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, а підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору - відсутні, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного кооперативу «СКІФ» про визнання незаконним і скасування рішення та усунення перешкод у користуванні майном вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: